Номер провадження: 11-кп/813/1256/22
Справа № 946/6248/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши в закритому судовому засіданні в режимі відео конференції (дистанційне судове провадження) між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2022 року, у кримінальному провадженні №0000562 від 10.06.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, не одруженого, маючого неповну середню освіту, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -

встановив:

оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі обчислено з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 попереднє ув`язнення із розрахунку день за день починаючи з 10 червня 2021 року.

Запобіжний захід до набирання законної сили вироку відносно ОСОБА_8 залишено у виді тримання під вартою.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 06 червня 2021 року, в період часу з 13 до 15 годин, більш точно час не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого постійного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розуміючи малолітній вік ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу якого вона має недостатнє критичне мислення і можливість оцінити, що таке добре, а що таке погане, уразливість психіки малолітньої потерпілої, маючи умисел на розпусних дій, щодо малолітньої особи, демонстрував їй літературу порнографічного характеру. Крім того, ОСОБА_8 мацав рукою статеві органи малолітньої, викликаючи тим самим власне статеве збудження та отримуючи при цьому власне статеве задоволення, а також викликаючи при цьому фізичне та моральне розбещення малолітньої, тобто розпусні дії (розбещення). Окрім того, після закінчення злочинних дій та задоволення власної статевої пристрасті ОСОБА_8 , з метою приховування злочин враховуючи особливості психіки та малолітнього віку ОСОБА_9 , пояснював їй, що дорослим не потрібно розповідати про так звані ігри з останніми, мотивуючи це тим, що це його з нею таємниця, про яку ніхто не повинен знати.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких захисник просила змінити вирок та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст.75 КК України, а обвинувачений просив скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Разом з апеляційною скаргою обвинувачений ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування доводів клопотання обвинувачений посилається на те, що він є малоосвіченою особою, не мав власного захисника, а тому пропустив строк на подання апеляційної скарги. Обвинувачений зазначає, що лише після консультації з представником Ізмаїльського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, йому було роз`яснено право на подання клопотання про поновлення строку на оскарження вироку. Обвинувачений вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку та підставою для його поновлення.

Обвинувачений не заявляв клопотання стосовно забезпечення його особистої участі в судовому засідання апеляційного суду.

Апеляційний суд вважає, що розгляд клопотання обвинуваченого, який не просив забезпечити його особисту присутність під час розгляду його клопотання, можливо здійснити за його відсутності, за участю його захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника, яка просила задовольнити клопотання обвинуваченого; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку; дослідивши матеріали кримінального провадження, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 статті 117 КПК передбачає, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Частина перша ст. 24 КПК передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.
Статтею 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду, подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
При розгляді зазначеного кримінального провадження за клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження сторони захисту, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №137/785/17, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні місцевого суду 24.02.2022 року, під час оголошення вироку були присутні учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений ОСОБА_8 , який відповідно до особистої розписки отримав копію вироку суду безпосередньо після його проголошення (а.п. 200).
Водночас, на противагу доводам клопотання обвинуваченого, захист його прав та інтересів під час судового розгляду в суді першої інстанції, від самого початку, був забезпечений участю захисника ОСОБА_7 , яка також була присутня під час проголошення вироку від 24.02.2022 року та отримала копію вироку після його проголошення (а.п. 200).
Більш того, відповідно до апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , апеляційне провадження за якою відкрите та справа призначена до розгляду апеляційним судом, остання зазначає, що саме обвинувачений не згоден з вироком суду та вважає його занадто суворим, у зв`язку з чим захисником і подано апеляційну скаргу (а.п. 201).
В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу, що строк на апеляційне оскарження вироку суду спливав 26.03.2022 року, однак з урахуванням того, що останній день оскарження припадав на вихідний день, останнім днем строку подання апеляційної скарги в даному випадку був наступний за ним робочий день, а саме 28.03.2022 року.
Проте, обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подана через канцелярію ДУ Ізмаїльський слідчий ізолятор» лише 05.04.2022 року, тобто майже через тиждень після спливу строку на оскарження вироку.
Обвинувачений, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, окрім посилання на відсутність у нього захисника, що спростовується матеріалами кримінального провадження та апеляційною скаргою його захисника, який був залучений для захисту ОСОБА_8 на підставі Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 10.06.2021 року, тобто ще на досудовому розслідуванні, інших обставин, які б перешкоджали йому подати вчасно апеляційну скаргу у встановлені діючим КПК строки, у своєму клопотання не зазначив (а.п. 24).

З огляду на наведене, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого про існування поважних причин пропуску строку, оскільки він отримав копію вироку безпосередньо після його проголошення, та вочевидь не був позбавлений подати апеляційну скаргу на вирок суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, в тому числі й зважаючи на зміст апеляційної скарги, яка міститься на одному аркуші та, на думку апеляційного суду, не вимагала від останнього значного часу для її складення.

Інших доказів, які свідчать про існування поважних причин пропуску строку та які могли бути підставою для його поновлення, матеріали провадження не містять.
За таких обставин, колегія суддів визнає доводи клопотання обвинуваченого стосовно неможливості подання апеляційної скарги у передбачений процесуальним законом строк такими, що не свідчать про існування поважних причин пропуску цього строку.
Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали подачу обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційної скарги у передбачений процесуальним законом строк, колегія суддів вважає, що обвинувачений не скористався своїм правом на оскарження судового рішення в порядку, встановленому процесуальним законом.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Враховуючи наведені обставини у всій сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вирокузадоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.
Керуючись ст.ст. 117, 376, 399, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2022 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 повернути апелянту.

Копію ухвали та апеляційну скаргу з додатками надіслати на адресу обвинуваченому ОСОБА_8 через ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк, з моменту її отримання.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4