Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2631/22
Провадження № 1-кп/279/565/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , дистанційно обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000371 від 04.11.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сутоки Городнянського району Чернігівської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючого, на утриманні осіб не має, раніше судимий:
- 30.08.2007 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 28.03.2012 Щорським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.85, ч.3 ст.185, 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 24.02.2015 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст 185 КК України до 3
років 6 місяців позбавлення волі;
- 23.07.2020 Коростенським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, - В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, належних висновків на зробив та під час іспитового строку, повторно вчинив нові умисні злочини.
Повторно, 03.11.2021, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в с.Михайлівка, Коростенського р-ну, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій умисел та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через дерев`яний паркан, таємно проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому діючи з корисливих мотивів, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: домашніх кролів породи «Велетень» в кількості 10 (десять) штук, вартістю 200 грн. за штуку, які знаходилися у дерев`яних клітках, що розташовані біля підсобного приміщення на території вищевказаного домоволодіння, поклав їх до мішка та з викраденим з місця події зник чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2000 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України.
Повторно, 11.11.2021 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно з корисливих спонукань, раптово та несподівано для ОСОБА_6 , яка знаходилась за місцем свого проживання у вищевказаному будинку, почав вимагати у останньої грошові кошти, при цьому з метою залякування в адресу потерпілої ОСОБА_6 висловив погрозу вбивством, яку остання сприйняла як реальну загрозу своєму життю, та віддала грошові кошти в сумі 300 гривень ОСОБА_4 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 взявши до рук дерев`яну палицю, розламав її навпіл та наніс близько 10 ударів по голові, руках та ногах ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілій фізичного болю. Таким чином ОСОБА_4 здійснив розбійний напад та відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 ..
Своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України.
Повторно, 12.11.2021 близько 07 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Лісівщина, Коростенського р-ну, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через вхідні двері, проник до житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , звідки намагався викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: білі гриби заморожені вагою 900 г, вартістю 105 грн. 00 коп., напівфабрикати «Голубці» вагою 800 г., вартістю 80 грн. 00 коп., сало вагою 1100 гр., вартістю 124 грн. 00 коп., фарш свиний вагою 1100 гр., вартістю 170 грн. 00 коп., печиво «Ювілейний букет» вагою 200 гр., вартістю 17 грн. 00 коп., праску марки «РRОМОТЕК» РМ-1131 вартістю 280 грн. 00 коп., мобільний телефон марки «NOMI» NB-246 вартістю 300 грн. 00 коп., які склав на ліжко, після чого ОСОБА_4 в приміщенні вказаного будинку був затриманий місцевим мешканцем - ОСОБА_8 , таким чином злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.
Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину визнав повністю та згідно ст.63 Конституції України відмовився давати показання. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акту дні та час таємно викрав чуже майно гр. ОСОБА_5 , здійснив напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства до гр. ОСОБА_6 , яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, намагався здійснити таємне викрадення чужого майна (крадіжка) гр. ОСОБА_7 , яке поєднане з проникненням у житло зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому. Потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились надали суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити в їх відсутність, щодо призначення міри покарання покладаються на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав себе винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннь, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом

з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_4 , в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію:
- за епізодом щодо викрадення майна, яке належить потерпілій ОСОБА_5 - за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище;
- за епізодом розбійного нападу та відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 - за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу;
- за епізодом викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 - за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч.3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Як особа працездатного віку ОСОБА_4 неодружений, на утриманні нікого не має, за місцем проживання та реєстрації характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, перебуває на обліку в Коростенського РВ №1 філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області, раніше неодноразово судимий.
Згідно ст.12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України є тяжкими злочинами.
Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень,

особу винного, який раніше судимий, що свідчить про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання виправитись, нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил, предмети злочинного посягання та їх вартість, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливо без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання відповідно до санкції частин статтей за якими пред`явлено обвинувачення - за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі; за за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі; за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, тому остаточне покарання підлягає призначенню шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, який випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року
Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.07.2020 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки кримінальні правопорушення викладене у даному вироку суду обвинувачений ОСОБА_4 вчинив під час іспитового строку, тобто після ухвалення попереднього вироку та до повного відбуття покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за даним вироком у відповідності зі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання по даному вироку, невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.07.2020 року.
При цьому суд переконаний, що призначені ОСОБА_4 вид і міра покарання відповідають принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч.2 ст.65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.124 КПК України. Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався. Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялись.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишається незмінним, який не може перевищувати двомісячного строку.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців;
- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
- ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України відповідно до ч.3 ст.78 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.07.2020 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (роки) роки 7 (сім) місяців.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 з 13.06.2022 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити незмінним, але не пізніше ніж до 02.09.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1029 грн. 72 коп. процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Речові докази:

- шкуру зовні схожа на шкуру кролика, яка передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у власності ОСОБА_9 ;

- два уламки з під палиці, на які накладено арешт згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за №1- кс/279/1515/21 від 16.11.2021 року, які зберігаються в Коростенському РУП ГУНП - знищити;

DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту від 29.11.2021, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- білі гриби заморожені вагою 900 г., напівфабрикати «Голубці» вагою 800 г., сало вагою 1100 гр., фарш свиний вагою 1100 гр., печиво «Ювілейний букет» вагою 200 гр., праску марки «РRОМОТЕК» РМ-1131, мобільний телефон марки «NOMI» NB-246, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити у власності ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 копія згідно з оригіналом