Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 травня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

представника потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відео конференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та власними технічними засобами захисника кримінальне провадження №№0000172 від 05.07.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Миколаїв, громадянина України, не судимого, неодруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначено покарання вісім років позбавлення волі, строк відбуття якого рахується з 05 липня 2021 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 423 грн. за надання правової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як визнав доведеним суд, 04.07.2021 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на території свого будинковолодіння, що на АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_10 , взявши у будинку два ножі і вийшовши з ОСОБА_10 на подвір`я і далі - на територію городу, скоїв умисне вбивство останнього, завдавши два удари ножем в область тулуба з пошкодженням передньої черевної стінки і брижі кишківника, та один удар в область шиї зліва з ушкодженням м`яких тканин, м`язів та магістральних кровоносних судин, що призвело до масивної крововтрати і смерті потерпілого на місці події.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, покликається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильного вирішення цивільного позову, оскільки понесла моральні страждання і витрати на правову допомогу, що залишилося поза увагою суду.

Просить призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді десяти років позбавлення волі та прийняти рішення про задоволення її позовних вимог в повному об`ємі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_8 її представника-адвоката ОСОБА_9 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі.

Твердження потерпілої ОСОБА_8 про призначення ОСОБА_6 надто м`якого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вирішення судом даного питання ґрунтується на вимогах статей 50, 65 КК України.

При обранні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, взяв до уваги, що ОСОБА_6 вчинено умисний особливо тяжкий злочин, внаслідок якого сталася смерть людини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його характеризуючі дані, поведінку після вчиненого і призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке не є мінімальним покаранням, передбаченим законом, і, на думку колегії суддів, достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Що ж стосується прийняття судом рішення стосовно цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За вимогами ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

З матеріалів провадження слідує, що потерпілою ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 54840 гривень 44 коп. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 30 вересня 2021 року, сума витрат на правову допомогу представника потерпілої становить п`ятнадцять тисяч гривень (а.с. 130).

Проте, судом першої інстанції стягнуто за надання правової допомоги лише 423 грн. без належного обґрунтування прийнятого рішення.

Також при апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_8 є рідною сестрою ОСОБА_10 який не мав сім`ї, і згідно її тверджень, хоча вони й не проживали разом, вона постійно спілкувалася з ним, допомагала у вирішенні питань його життєдіяльності, понесла всі витрати на поховання, і вважає, що зазнала моральних страждань, як найближча братові людина.

На думку колегії суддів з`ясування даних обставин має вагоме значення для вирішення цивільного позову, заявленого у даному кримінальному провадженні.

За приписами п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України.
Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, відповідно до яких, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження в частині вирішення цивільного позову, то вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала в частині призначення покарання може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали, а обвинуваченим ОСОБА_6 - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3