Справа № 344/4087/22
Провадження № 1-кп/344/236/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, наказом директора Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України № 16-к від 01.03.2017 року ОСОБА_5 призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язки директора ДПДГ «Перемога», у зв`язку із чим останній є державним службовцем 6 (шостого) рангу, категорії «Б».

22 травня 2015 року Президентом Національної академії аграрних наук України (далі по тексту НААН) затверджено статут Державного підприємства Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (далі по тексту Статут, Господарство), державна реєстрація якого проведена 19.06.2015. У відповідності до п. 3.1 статті 3 Статуту Господарство є державним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання. Також, пунктом 3.4 статті 3 Статут Господарства затверджується президентом або віце-президентом Академії після погодження цього Статуту директором Інституту до мережі якого належить Господарство та директором Станції, якому безпосередньо підпорядковується Господарство.

Пунктом 3.5 Статуту визначено, що Господарство має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, в разі потреби реєстраційні рахунки у відділеннях Державного казначейства, діє за принципом повного господарського розрахунку, має печатку зі своїм повним найменуванням, ідентифікаційним кодом і належністю до Академії, кутовий штамп та інші печатки, необхідні для ведення діловодства, знак для товарів і послуг. Крім цього, п. п. 3.11, 3.12 визначено, що у відповідності з чинним законодавством і в межах цього Статуту Господарство з урахуванням завдань наукової установи, якій воно підпорядковане, самостійно вирішує питання своєї господарської діяльності, в тому числі визначає структуру управління, встановлює штати, вступає в договірні відносини з іншими установами, підприємствами та організаціями, набуваючи майнові права і відповідні обов`язки, може бути позивачем та відповідачем в судах. Господарство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством.

Укладення господарських договорів є обов`язковим для Господарства в разі виникнення фінансово-господарських зобов`язань між суб`єктами господарювання. Укладаючи господарський договір, Господарство може брати на себе тільки такі фінансові зобов`язання, виконання яких забезпечується власними доходами від його господарської діяльності.

Крім цього, відповідно до п. 4.1, 4.13, 4.22, 4.23 статті 4 Статуту установлено, що майновий комплекс Господарства складають всі матеріальні та нематеріальні активи (об`єкти майнового комплексу - надалі майно), які обліковуються на балансі Господарства і закріплені за ним Академією або придбані Господарством за рахунок бюджетних коштів від фінансово-господарської діяльності Господарства, або набуті іншим шляхом, не забороненим законодавством.

Господарство самостійно розпоряджається майном та коштами, одержаними від господарської діяльності, в тому числі зовнішньоекономічної, благодійними внесками і пожертвуваннями організацій (в тому числі міжнародних) і приватних осіб, а також коштами та майном, одержаними на інших підставах, що не суперечать чинному законодавству.

Господарство має право використовувати належне йому майно для участі у цивільних відносинах, у тому числі для провадження фінансово-господарської діяльності відповідно до цілей утворення та в межах його цивільної правоздатності.

Оплачувана передача іншим установам, підприємствам, організаціям та громадянам будівель, споруд, житла та інших приміщень, обладнання, транспортних засобів та інших основних засобів директором Господарства може здійснюватися в установленому законодавством порядку та лише з дозволу Президії Академії.

Господарство може з дозволу Академії та в установленому нею порядку здавати в оренду нерухоме майно та приміщення, які обліковуються на балансі Господарства і тимчасово не використовуються в науково-дослідних, виробничих та інших господарських цілях, на вигідних для Господарства умовах на основі укладених договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, керуючись чинним законодавством України про оренду державного майна.

Відповідно до п. п. 6.6, 6.7 статті 6 Статуту - Директор, діючи від імені Господарства та в його інтересах, відповідно до законодавства та в межах цього Статуту і контракту, самостійно вирішує питання діяльності Господарства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Станції, Інституту, Академії і трудового колективу Господарства, зокрема: організовує і здійснює керівництво науково-дослідною і виробничо-господарською діяльністю Господарства; має право без окремої на те довіреності представляти Господарство у всіх установах, організаціях та підприємствах; укладає господарські договори, видає довіреності іншим особам, відкриває рахунки в установах банків та реєстраційні - у відділеннях Державного казначейства; розпоряджається майном та коштами Господарства відповідно до чинного законодавства та цього Статуту; в межах своєї компетенції видає накази та розпорядження у встановленому порядку; самостійно визначає структуру і в установленому порядку затверджує штатний розпис в межах фонду оплати праці; затверджує положення про структурні підрозділи Господарства і визначає посадові обов`язки їх працівників; забезпечує дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку; несе відповідальність за формування та використання прибутку Господарства та за взаєморозрахунки з бюджетом всіх рівнів; здійснює інші повноваження, віднесені законодавством, Академією, ІС НААН, цим Статутом і контрактом до компетенції директора.

Директор здійснює управління Господарством. Він несе персональну відповідальність за стан та діяльність Господарства, за збереження та ощадливе використання майна Господарства, забезпечення пожежної безпеки його об`єктів, і також створення належних соціально-побутових умов для трудового колективу.

ОСОБА_5 , будучи виконувачем обов`язки директора державного підприємства, займає посаду, пов`язану з постійним виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та у відповідності до ст. 18 Кримінального Кодексу України і Примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою, представником влади, наділеною владними повноваженнями, а згідно із ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Проте, ОСОБА_5 у порушення вказаних норм, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди для себе, при наступних обставинах.

Так, 17.07.2019 року ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області поновлено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України зі стадії розпоряджання майном боржника.

У подальшому, 10.10.2019 року ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області розпорядником майна Господарства призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1899 від 04.01.2019).

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 44 Кодексу України з питань банкрутства - керівник або орган управління боржника приймають рішення про передачу нерухомого майна в оренду виключно за погодженням з розпорядником майна.

На початку листопада 2021 року ОСОБА_7 , будучи зареєстрованим як фізична особа - підприємець (далі - ФОП) для провадження підприємницької діяльності, прибув у с. Підлужжя, Івано-Франківської територіальної громади та для зайняття підприємницькою діяльністю вирішив взяти у вказаному селі в оренду приміщення «Телятника», яке перебуває у віданні Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога», керівником якого є ОСОБА_5 .

З цією метою, 02.11.2021 року в ході особистої зустрічі ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_5 про можливість орендувати зазначене приміщення. ОСОБА_5 , не маючи можливості розпоряджатись майном Господарства, оскільки згідно з ухвалою суду розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 , вирішив отримати неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення останнім про передачу в оренду приміщення «Телятника», що в с. Пілужжя, Івано-Франківської територіальної громади та повідомив ОСОБА_7 , що має можливість передати його в оренду, а також допомогти, в разі необхідності, у його подальшому викупі.

Відтак, 03.11.2021 року приблизно о 11 год 00 хв, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме розпорядника майна у справі про банкрутство господарства ОСОБА_6 , зателефонував до ОСОБА_7 та вказав, що для цього йому необхідні грошові кошти у сумі 4 000 гривень. В ході телефонної розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що вказані грошові кошти необхідно перерахувати на його особистий картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», вказавши номер « НОМЕР_2 », після чого ОСОБА_7 перерахував їх ОСОБА_5 через термінал АТ КБ «Приватбанк», що розміщений по вул. Шевченка, 72, в м. Чортків, Тернопільської області.

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на отримання неправомірної вигоди, тим самим способом 24.11.2021 о 12 год 26 хв отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 гривень, 27.11.2021 о 12 год 54 хв - в сумі 1 589,01 гривень, 30.11.2021 о 14 год 39 хв - в сумі 1 000 гривень та 13.12.2021 о 14 год 56 хв - в сумі 10 000 гривень.

16 грудня 2021 року ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 21 по вул. Степана Бандери у м. Івано-Франківську повідомив ОСОБА_7 , що за погодження документів, а також підготовку документації щодо можливого подальшого викупу приміщення йому необхідно надати грошові кошти у сумі 100 000 гривень.

У зв`язку із цим, 24.12.2021 о 15 год 52 хв ОСОБА_7 , тим самим способом, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_5 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_2 переказав останньому грошові кошти у сумі 4 994,9 гривень, а 04.01.2022 о 09 год 03 хв - 20 000 гривень.

04 січня 2022 року після отримання чергової частини неправомірної вигоди ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції в м. Івано-Франківську поряд з будинком № 21 по вул. Степана Бандери, на території Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Таким чином, виконувач обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 будучи службовою особою, керуючись єдиним злочинним умислом на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення арбітражним керуючим ОСОБА_6 про передачу ОСОБА_7 в оренду приміщення «Телятника», що в с. Пілужжя, Івано-Франківської територіальної громади, у період з 03 листопада 2021 року по 04 січня 2022 року одержав від останнього грошові кошти на загальну суму 43 583,91 гривень.

30 березня 2022 року між прокурором Івано-Франківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, сторони угоди узгодили покарання за ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 30 березня 2022 року просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. У вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню, повідомляючи усі обставини справи.

Захисник підтримав думку свого підзахисного.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 під час розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, вважає, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладенні відповідної угоди про визнання винуватості немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та згідно примітки до ст.45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачений ОСОБА_5 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діяння обвинуваченого за ч.2 ст.369-2 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно, одружений, раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

За таких обставин, визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.369-2 КК України - штраф в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятисот) гривень.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 30 березня 2022 року, укладену між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, та призначити йому покарання - штраф у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05.01.2022 - до вступу вироку в законну силу залишити без змін, після набрання вироком законної сили скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.01.2022 - до вступу вироку в законну силу залишити без змін, після набрання вироком законної сили скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17.01.2022 - до вступу вироку в законну силу залишити без змін, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

-печатку із написом «Державне підприємство «Дослідне господарство «Перемога» № 25790150, документи ДП «Перемога» (постанова від 13.01.2022) повернути уповноваженій службовій особі Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України;

-договір оренди на нежитлове приміщення № 1 від 31.12.2021 (постанова від 04.01.2022) залишити при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

-мобільний телефон марки «Sigma mobile» ІМЕI1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із вставленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 (постанова від 04.01.2022) повернути власнику ОСОБА_5 ;

-банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_6 (постанова від 04.01.2022) повернути власнику ОСОБА_5 ;

-банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 (постанова від 04.01.2022), - повернути власнику ОСОБА_5 ;

-предмет неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 20 000 гривень, які знаходяться на рахунку банківської картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 повернути уповноваженій особі УСР в Івано-Франківській області ДСР НП України;

-5 купюр номіналом 500 грн, 1 купюра номіналом 200 грн, 1 купюра номіналом 2 грн. (постанова від 04.01.2022) - повернути власнику ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8