Справа № 462/4341/21
провадження 1-кп/462/178/22
У Х В А Л А

16 серпня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189, ч.2 ст. 289, ч.5 ст.27, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.5 ст.186, ч.5 ст.27, ч.4 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Залізничного районного суду м.Львова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудових розслідувань по кримінальному провадженню, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000063 від 13 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.5 ст.186, ч.5 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ч.1 ст.255-1 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.5 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.309 КК України.

Прокурор в судовому засідання звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без обрання застави, відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , посилаючись на тяжкість вчинених злочинів, характеризуючи дані обвинувачених, наявність ризиків ухилення обвинувачених від суду, просив враховувати що злочини вчинені проти власності, існують ризики вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_13 заперечив проти клопотання прокурора, зазначив, що він має низьку захворювань, має постійне місце проживання, має дружину, яка не працює, малолітню дитину, мати пенсійного віку, бажає утримувати родину. Просив застосувати домашній арешт або визначити заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_8 заперечив проти заявленого прокурором клопотання, зазначив, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні одного не тяжкого злочину, та одного тяжкого злочину, має міцні соціальні зв`язки, заявлені прокурором ризики нічим не підтверджені. Просив застосувати до ОСОБА_13 міру запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив проти клопотання прокурора, зазначив, що має двох неповнолітніх дітей, просив застосувати домашній арешт, або заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_9 заперечив проти клопотання прокурора, просив врахувати думку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього домашній арешт або заставу, врахувати, що має низьку хвороб, потребує лікування.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначили, що обвинувачений ОСОБА_11 не вчиняв насильство, а тільки пособництво у насильстві, раніше не був засудженим, має хронічні захворювання, також слід врахувати воєнний стан у країні, що не сприяє продовжуванню злочинній діяльності, заявлені прокурором ризики не доведені, просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, тощо.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Частина 5 ст. 199 КПК України зобов`язує суд відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи.
Суд звертає увагу на те, що зі слідчого ізолятору до суду не надходило звернень про неможливість тримання під вартою за станом здоров`я будь кого з цих обвинувачених. Також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

З метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, суд враховує, що за загальним правилом, суд зобов`язаний визначити розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. При цьому наголошує, що можливість не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом, а не обов`язком суду.

За ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому суд, враховуючі кваліфікуючи ознаки кримінального правопорушення, за якими обвинувачуються обвинувачені, відхиляє клопотання захисників про застосування застави.
Суд вважає, що продовження строку утримання їх під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відтак, враховуючи, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 14 жовтня 2022 року включно.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 177, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.5 ст.186, ч.5 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, до 14 жовтня 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189 КК України до 14 жовтня 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, до 14 жовтня 2022 року включно.
Контроль за виконанням ухвали про продовження строку запобіжного заходу покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1