Дата документу 26.09.2022 Справа № 317/2532/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2532/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1067/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 6 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

1) 26 грудня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Звільнений 7 червня 2019 року по відбуттю строку покарання,

2) 3 вересня 2020 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 60 годин громадських робіт,

3) 16 липня 2021 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді 2 місяців арешту,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 8 років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом складання покарання за цим вироком та вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 липня 2021 року, призначено остаточне покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 7 червня 2021 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

2 травня 2021 року, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих під час побутової сварки особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс дерев`яною палицею не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_9 , від чого останній втратив здатність до спротиву та впав на підлогу. Після чого ОСОБА_7 відтягнув ОСОБА_9 на подвір`я вказаного домоволодіння, де і залишив у непритомному стані.
Далі, того ж дня, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_10 , який знаходився на подвір`ї вказаного домоволодіння у непритомному стані, та наніс останньому множинні удари взутими ногами в ділянку тулуба та кінцівок потерпілого, після чого залишив останнього на місці події.
Таким чином, ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_9 , наступні тілесні ушкодження:
а) на голові та обличчі: рана на передній поверхні чола на межі росту волосся; рана у потиличній області вище потиличного горба; рана над зовнішнім краєм правої надбрівної дуги; садно на спинці носа; садно на правій щоці; крововиливи у м`яких покривах голови на рівні зазначених ран; крововилив під м`якою оболонкою мозку, у сірій речовині лівої скроневої долі (вогнище забою мозку);
б) в області тулуба: синці у підключичних областях; садна у лівій здухвинній області; крововилив у підшкірній клітковині на правій задній поверхні грудної клітки; крововилив у підшкірній клітковині правої сідниці; переломи 2-9-го ребер справа по середній пахвовій лінії; переломи 3-5-го ребер зліва по передній пахвовій лінії; вогнища забою у правій легені; в) на верхніх кінцівках: синець на внутрішній поверхні лівого плеча; множинні (7) синці на внутрішній поверхні правого плеча; синець та садна на тильній поверхні правої кисті; г) на нижніх кінцівках: садна на передній поверхні лівого стегна; садна на передній поверхні колінних суглобів.
Від поєднаної травми голови та грудної клітки, котра супроводжувалася крововиливами під м`яку оболонку та у речовину головного мозку, множинними двосторонніми переломами ребер, забоєм легенів при явищах шоку, котрий у даному випадку став безпосередньою причиною смерті, 2 травня 2021 року приблизно о 23.30 годині настала смерть ОСОБА_9 на місці події.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що між ним та потерпілим виник конфлікт, він вдарив потерпілого кулаком та 3 рази палкою, витягнув на вулицю.

Умислу вбивати потерпілого у нього не було, ногами він його не бив.

Співробітники поліції відпустили його додому, заплативши йому гроші, а також надали адвоката в стані алкогольного сп`яніння, щоб той підписав необхідні документи, які він не читав, оскільки нічого не бачить та ходить в окулярах.

Він заявляв клопотання про заміну адвоката, але суд першої інстанції йому відмовив, хоча він є юридично необізнаною особою.

Просить вирок переглянути та призначити йому більш м`яке покарання.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що умислу на вбивство у нього не було, ногами потерпілого він не бив. Побив потерпілого не просто так, а за те, що він майже спалив його будинок. Можливо потерпілого побив хтось інший, коли він виходив з будинку. Він наносив потерпілому удари тільки палкою.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений відводів адвокату ОСОБА_8 не заявляв.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду також підтримав апеляційну скаргу в частині вимог пом`якшення призначеного покарання, проте зазначив, що в стані алкогольного сп`яніння він не був, алкогольні напої ніколи не вживає, можливо ОСОБА_7 так вирішив, оскільки у нього є дефект мовлення. Він захищає ОСОБА_7 з моменту затримання, виконує професійні обов`язки сумлінно. Апеляційну скаргу не подавав, оскільки обвинувачений був згоден із вироком суду та оскаржити його в апеляційному порядку не просив.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що до його будинку прийшов ОСОБА_9 та попросився переночувати, на що він погодився. Вони випили горілки, поїли та лягли спати. Наступного дня він побачив, що горить його будинок, а зайшовши всередину він побачив, що ОСОБА_9 закурив та заснув з цигаркою. Від побаченого він розлютився та побив ОСОБА_9 , у тому числі палицею, яка стояла на кухні, це був держак від лопати. Удари палицею наносив в область голови ОСОБА_9 , від вказаних ударів ОСОБА_9 не падав. ОСОБА_9 не міг пересуватись самостійно, у зв`язку з чим обвинувачений виволік його з будинку та протягнув біля 10 метрів по землі на купу листя, де його і залишив. Ввечері того ж дня він виходив до ОСОБА_9 та пропонував йому зайти до хати, на що останній сказав щось нерозбірливо та залишився лежати на купі листя. Наступного дня вранці він вийшов з будинку, підійшов до ОСОБА_9 та побачив, що той мертвий, після чого викликав швидку допомогу та поліцію. Також зазначив, що коли ОСОБА_9 лежав у купі листя, то він його не бив, а лише кілька разів несильно штовхнув ногою.

Таким чином, у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі сторона захисту не заперечувала факт того, що ОСОБА_7 наносив ОСОБА_9 удари дерев`яною палицею по голові, проте позиція обвинуваченого зводилась до того, що умислу вбивати потерпілого він не мав і ударів ногами йому не наносив.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , що спричинило його смерть, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, потерпіла ОСОБА_11 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_9 , у суді першої інстанції показала, що їй на мобільний телефон зателефонувала поштарка та повідомила, що її син помер у ОСОБА_7 . Вона прийшла до будинку обвинуваченого та побачила свого сина, який був дуже сильно побитий, на нозі не було одного черевика. У цей час ОСОБА_7 надавав пояснення дільничному, та казав, що був на підпитку, хотів відтягнути ОСОБА_9 через дорогу, однак не зміг.

Свідок ОСОБА_12 у суді першої інстанції показав, що 2 травня 2021 біля обіду він приїхав у с. Лукашеве до свого знайомого ОСОБА_13 , та привіз із собою шашлики. Він чекав ОСОБА_13 біля магазину поряд з зупинкою на протязі 40 хвилин, однак той не прийшов. Після чого він пішов шукати місце мешкання свого знайомого. Проходячи повз один з будинків він почув крики, повернувся та побачив, як на подвір`ї будинку один чоловік тягнув іншого по двору. Крики лунали з хати та були нерозбірливими, при цьому було чутно нецензурну лайку. Той чоловік, якого тягнули був одягнутий у червону олімпійку або кофту. Той, хто тягнув, був наче п`яний, не міг тягнути, спотикався, падав.

Свідок ОСОБА_14 , який є сусідом обвинуваченого, у суді першої інстанції показав, що з будинку ОСОБА_7 він почув крики, начебто кричав ОСОБА_7 та ще один голос. Було схоже наче когось лупцюють, це тривало не довго. Вранці наступного дня його розбудила дружина та повідомила, що пахне димом. Він вийшов на вулицю та побачив на порозі будинку ОСОБА_7 ганчірки, які диміли, також димів і сам поріг. Тоді він підійшов до дверей сусідського будинку та постукав, відчинив незнайомий чоловік, якого він раніше не бачив, він був весь у саднах та сінцях. Він попросив покликати ОСОБА_7 , незнайомий чоловік пішов його кликати, однак по голосу з хати він почув, що обвинувачений відмовився виходити. Після чого він повідомив чоловіка про можливу пожежу та пішов. Пізніше він разом з дружиною йшли до родичів та побачили того ж самого невідомого чоловіка, який сидів навприсядки та набирав воду. На зворотному шляху вказаний чоловік сидів на тому ж місця та продовжував набирати воду, на що він сказав йому, що він перекрив воду. Пізніше дружина знову покликала свідка на вулицю, де він побачив того ж невідомого чоловіка, який лежав на купі листя у дворі ОСОБА_7 , обличчям донизу. Він покликав ОСОБА_7 та сказав йому забрати чоловіка, оскільки у того були приспущені штани, а на вулиці були діти. У свою чергу ОСОБА_7 вийшов з чашкою у руках, намагався ногами перевернути чоловіка, буцав його, а коли не зміг то просто закидав листям. На той час чоловік ще був рухливий.

Свідок ОСОБА_15 , яка є сусідкою обвинуваченого, у суді першої інстанції показала, що перебуваючи у себе вдома вона почула запах диму та покликала чоловіка, він пішов до ОСОБА_7 . Того ж дня на подвір`ї будинку ОСОБА_7 вона бачила невідомого чоловіка, спочатку коли проводжали племінницю, а потім у вечорі того ж самого чоловіка, який вже лежав зі спущеними штанами обличчям донизу. ЇЇ чоловік покликав ОСОБА_7 та попросив прибрати невідомого, ОСОБА_7 вийшов з чашкою та почав буцати невідомого чоловіка ногами. У свою чергу невідомий чоловік був сильно побитий, була розбита голова, були сліди побиття на тулубі, крововиливи. Чоловік був роздягнутий до колін та майже до грудної клітини.

Свідок ОСОБА_16 , яка є сусідкою обвинуваченого, у суді першої інстанції показала, що вранці одного з днів на початку травня 2021 року вона проходила повз будинок обвинуваченого та побачила на подвір`ї чоловіка, який лежав спиною догори з напівопущеними штанами.

У суді першої інстанції також були допитані свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , показання яких, на думку колегії суддів, не містять інформації про обставини, які підлягають доказуванню, оскільки безпосередніми очевидцями події вони не були, і про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 їм нічого не відомо.

Разом з тим, підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку потерпілої та свідків.

Показання вищезазначених потерпілої та свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, у суді першої інстанції були досліджені документи, а саме: протокол огляду місця події від 3 травня 2021 року, фототаблиця та відеозапис до нього; протокол огляду від 3 травня 2021 року та фототаблиця до нього; протокол огляду трупа ОСОБА_9 від 3 травня 2021 року; протокол повторного огляду місця події від 29 травня 2021 року та відеозапис до нього; висновок експерта № 1825 від 9 червня 2021 року; висновок експерта № 1832 від 16 червня 2021 року; висновок експерта № 1833 від 6 липня 2021 року; висновок експерта № 1829 від 15 червня 2021 року; висновок експерта № 1831 від 16 червня 2021 року; висновок експерта № 1830 від 16 червня 2021 року; висновок експерта № 1833 від 15 червня 2021 року; висновок експерта № 1828 від 5 липня 2021 року; висновок експерта № 1826 від 2 липня 2021 року; висновок експерта № 1827 від 6 липня 2021 року; висновок судово-психіатричного експерта № 285 від 30 червня 2021 року (т. 1 а.с. 78-119, 128-136, 140-142, 144-149, 151, 213-214, 219-222, 227-230, 235-236, 241-244; т. 2 а.с. 2-5, 10-13, 18-21, 26-29, 34-37, 47-53).

Вказані документи не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 404 КПК України, оскільки вони підтверджують: факт проведення огляду на місці скоєння злочину; добровільну видачу одягу обвинуваченим; факт огляду трупа ОСОБА_9 ; виявлення та вилучення дерев`яної палиці з місця події; проведення судово-цитологічного дослідження піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; встановлення належності крові, виявленої на місці події та речах ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , походження якої від ОСОБА_9 не виключається, а від ОСОБА_7 виключається; психічний стан ОСОБА_7 на момент вчинення злочину.

Разом з тим, з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 2515 від 25 травня 2021 року вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми голови та грудної клітки, котра супроводжувалася крововиливами під м`яку оболонку та у речовину головного мозку, множинними двосторонніми переломами ребер, забоєм легенів при явищах шоку, котрий у даному випадку став безпосередньою причиною смерті.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені наступні ушкодження:

а) на голові та обличчі: рана на передній поверхні чола на межі росту волосся; рана у потиличній області вище потиличного горба; рана над зовнішнім краєм правої надбрівної дуги; садно на спинці носа; садно на правій щоці; крововиливи у м`яких покривах голови на рівні зазначених ран; крововилив під м`якою оболонкою мозку, у сірій речовині лівої скроневої долі (вогнище забою мозку);

б) в області тулуба: синці у підключичних областях; садна у лівій здухвинній області; крововилив у підшкірній клітковині на правій задній поверхні грудної клітки; крововилив у підшкірній клітковині правої сідниці; переломи 2-9-го ребер справа по середній пахвовій лінії; переломи 3-5-го ребер зліва по передній пахвовій лінії; вогнища забою у правій легені;

в) на верхніх кінцівках: синець на внутрішній поверхні лівого плеча; множинні (7) синці на внутрішній поверхні правого плеча; синець та садна на тильній поверхні правої кисті;

в) на нижніх кінцівках: садна на передній поверхні лівого стегна; садна на передній поверхні колінних суглобів.

Травма голови у вигляді ран, крововиливів під м`яку оболонку та у речовину головного мозку утворилася від не менше 3-х травматичних дій тупим (тупими) предметом, предметами, індивідуальні особливості котрих в ушкодженнях не відтворилися. Морфологічні особливості ран не виключають вірогідності їх утворення від дії тупого твердого предмета з подовженою, можливо циліндричною поверхнею. У живих осіб така травма мала б ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю постраждалого.

Травма грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер утворилася від не менше 4-х травматичних дій тупим (тупими) предметом) предметами з переважаючою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості котрих в ушкодженнях не відтворилися. Морфологічні особливості, локалізація ушкоджень в області грудної клітки свідчать на користь того, що постраждалий під час їх заподіяння знаходився в горизонтальному положенні тіла обличчям вверх на великій тупій поверхні, удари спричинялись тупим предметом, яким могла бути взута нога нападника, в область грудини, підключичні області, праву задню поверхню грудної клітки. В область грудної клітки було спричинено не менше 4-х ударів.

Таким чином, травма голови та грудної клітки, як кожна окремо, так і в сукупності у живих осіб мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, у даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

Всі інші ушкодження (садна на обличчі, синець та садна на правій кисті, садна у лівій здухвинній області з переходом на передню поверхню лівого стегна, садна на передній поверхні колінних суглобів утворилися від дії тупих твердих предметів з великою тупою шорсткою поверхнею (найбільш вірогідно, при волочінні тіла постраждалого. Синці на рівні плечей, найбільш вірогідно, утворилися від дії рук (пальців) особи, що нападала, під час волочіння тіла постраждалого. Зазначені ушкодження у живих осіб мали б ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 не перебувають.

Не виключається можливість виконання постраждалим окремих дій (звати на допомогу, кричати) після спричинення травми голови та грудної клітки, котрі призвели до смерті, не більше лічених десятків хвилин до втрати останнім свідомості (т. 1, а.с.157-165).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 6 липня 2021 року та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_7 продемонстрував, за яких обставин потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, вказавши на механізм завдання ним тілесних ушкоджень (т. 2, а.с. 75-83).

З висновку комісійної експертизи № 1213/к від 13 липня 2021 року вбачається, що у ОСОБА_9 виявлені наступні ушкодження: рана на передній поверхні чола на межі росту волосся; рана у потиличній області вище потиличного горба; рана над зовнішнім краєм правої надбрівної дуги; садно на спинці носа; садно на правій щоці; крововиливи у м`яких покривах голови на рівні зазначених ран; крововилив під м`якою оболонкою мозку, у сірій речовині лівої скроневої долі (вогнище забою мозку); синці у підключичних областях; садна у лівій здухвинній області; крововилив у підшкірній клітковині на правій задній поверхні грудної клітки; крововилив у підшкірній клітковині правої сідниці; переломи 2-9-го ребер справа по середній пахвовій лінії; переломи 3-5-го ребер зліва по передній пахвовій лінії; вогнища забою у правій легені; синець на внутрішній поверхні лівого плеча; множинні (7) синці на внутрішній поверхні правого плеча; синець та садна на тильній поверхні правої кисті; садна на передній поверхні лівого стегна; садна на передній поверхні колінних суглобів.

Усі тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто, від дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи особливості яких в ушкодженнях не відобразилися.

Приймаючи до уваги архітектоніку травмованих ділянок голови слід вважати, що тілесні ушкодження утворилися не менш ніж від 3-4 окремих травматичних впливів у травмовані ділянки - обличчя (ділянка носа та правої щоки), ділянка правого ока, лобну та потиличну ділянки голови.

Тупа травма грудної клітки утворилася від дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Зважаючи на множинність та двобічність переломів ребер слід вказати, що їх утворення є характерним для травматичної дії (дій) тупого твердого предмета (предметів) із переважаючою травмуючою поверхнею із явищами деформації грудної клітки переважно у сагітальній (передньо-задній) площині, на що вказує непрямий механізм утворення переломів - поза межами місць безпосереднього прикладення травматичного зусилля (зусиль). На грудній клітці відобразилося не менше 4-5 окремих травматичних впливів.

Під час слідчого експерименту від 6 липня 2021 року ОСОБА_7 описав механізм травмування ОСОБА_9 , з якого вбачається, що йому було спричинено один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, потім палицею йому було спричинено 3-4 удари в ділянку голови. Крім того, потерпілому було нанесено два удари носком правої ноги по тулубу з лівого боку. Окрім цього, ОСОБА_7 вказує наступні епізоди можливого травмування потерпілого: «Скинув» потерпілого з дивана на підлогу; рвонув постраждалого до себе, від чого він впав на передню поверхню тіла; тягнув постраждалого через пороги та сходи.

З огляду на вищевикладене, у поясненнях ОСОБА_7 можна виокремити дві різні групи травмуючих факторів з точки зору механізму їх спричинення: безпосередні травматичні впливи та падіння (удари) тіла постраждалого об оточуючи предмети. Зважаючи на те, що під час експертизи голови трупа ознак класичної інерційної травми виявлено не було, а тілесні ушкодження локалізуються на різних ділянках голови слід вказати, що описані тілесні ушкодження не є у своїй сукупності характерними для виникнення під час падіння, у тому числі з висоти власного зросту.

У межах слідчого експерименту та допиту ОСОБА_7 комісія вважає за можливе виникнення тілесних ушкоджень, вказаних у п.1.3. (рана над зовнішнім краєм правої надбрівної дуги та частково у п.1.6. (крововиливи у м`яких покривах голови на рівні зазначених ран), за механізмом зазначеним у п.2.1. (один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя).

Ушкодження, вказані у п.1.1. (рана на передній поверхні чола на межі росту волосся), п.1.2. (рана у потиличній області вище потиличного горба), частково п.1.6. (крововиливи у м`яких покривах голови на рівні зазначених ран), п. 1.7. (крововилив під м`якою оболонкою мозку, у сірій речовині лівої скроневої долі (вогнище забою мозку), за механізмом зазначеним у п.2.2. (палицею 3-4 удари в ділянку голови). Ушкодження, вказані у п. 1.13 (переломи 3-5-го ребер зліва по передній пахвовій лінії, за механізмом зазначеним у п.2.3 (два удари носком правої ноги по тулубу з лівого боку).

Тобто, в частині механізму утворення тілесних ушкоджень вбачається відповідність між поясненнями ОСОБА_7 та локалізацією, кількістю та характером травмуючих предметів, виявлених під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 . Виникнення всіх тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітки за механізмом падіння з незначної висоти (з дивану) під час переміщення по сходинках тощо (механізм вказаний у п.п. 2.4-2.6) видається вкрай малоймовірним. З точки зору судово-медичної експертизи, зазвичай, такі за тяжкістю та характером переломи ребер виникають внаслідок високо кінетичного здавлення грудної клітки у передньо-задньому напрямку, у тому числі й ногою (ногами). Також, слід зазначити що прямих вказівок на механізм спричинення інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , під час допиту та слідчого експерименту ОСОБА_7 - не міститься. (т. 1 а.с. 164-209).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що саме внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , від яких настала його смерть.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що визнаючи його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

Так, потерпіла та свідки надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_7 під час допиту в суді першої інстанції та безпосередньо в апеляційній скарзі не заперечував того, що наносив ОСОБА_9 удари дерев`яною палицею по голові.

Аналогічні пояснення з приводу такого механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він надавав і під час досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Достовірність показань ОСОБА_7 у цій частині, що були надані ним під час проведення слідчого експерименту, повністю підтверджено висновком комісійної експертизи № 1213/к від 13 липня 2021 року, відповідно до якого, рана на передній поверхні чола на межі росту волосся, рана у потиличній області вище потиличного горба, крововиливи у м`яких покривах голови (частково), крововилив під м`якою оболонкою мозку, у сірій речовині лівої скроневої долі (вогнище забою мозку), утворились від 3-4 ударів палицею в ділянку голови.

Окремо слід звернути увагу на те, що за висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 2515 від 25 травня 2021 року, травма голови у вигляді ран, крововиливів під м`яку оболонку та у речовину головного мозку мали ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю постраждалого.

Як також зазначено у цьому висновку, травма голови та грудної клітки, як кожна окремо, так і в сукупності у живих осіб мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, у даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

Тобто висновком експерта встановлено, що виявлені у ОСОБА_9 травми голови вже самі по собі (окремо від травми грудної клітини) мали ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та перебували у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

Враховуючи, що заподіяння травм голови (які за висновками експертиз перебували у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 ), не заперечувалось самим обвинуваченим протягом досудового розслідування та судового розгляду, то, на переконання колегії суддів, саме активні дії обвинуваченого ОСОБА_7 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_19 , що свідчить про доведеність вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не наносив ОСОБА_9 ударів ногами, то вони повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які категорично підтвердили, що бачили, як ОСОБА_7 вийшов на вулицю з чашкою та почав буцати невідомого чоловіка ногами.

До того ж, сам обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участі зазначав, що наніс ОСОБА_9 два удари носком ноги (пинок) у лівий бік, а висновком комісійної експертизи № 1213/к від 13 липня 2021 року встановлено, що переломи 3-5-го ребер зліва по передній пахвовій лінії могли утворитись за механізмом два удари носком правої ноги по тулубу з лівого боку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство колегія суддів до уваги не бере, оскільки органом досудового розслідування його дії не були кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, а суд першої інстанції встановив наявність у нього умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги з приводу перебування адвоката ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, який безпосередньо в суді апеляційної інстанції зазначив, що в стані алкогольного сп`яніння він не був, алкогольні напої взагалі не вживає за станом здоров`я та має вади мовлення.

До того ж, у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не заявив клопотання про відвід адвоката ОСОБА_8 .

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому остаточного покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 6 червня 2022 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4