УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2022 Справа №607/4570/21

Провадження №1-кп/607/267/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Тернополі, кримінальне провадження №0000089 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000089 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні подав клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на наступне. Впродовж п`яти місяців, під час яких він утримується під вартою, було допитано лише двох потерпілих, що свідчать про те, що сторона обвинувачення є неспроможною виконувати в повному обсязі покладені на неї обов`язки, невиконання яких як наслідок тягне за собою порушення правових положень ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини. Відповідно до рішень ЄСПЛ тримання під вартою особи не є тотожним поняттю очікування міри покарання і не може безпричинно продовжуватись до визначення судом міри покарання, в разі визнання особи винною. Вважає, що сторона обвинувачення в клопотаннях про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, впродовж усього часу обґрунтовує свої міркування щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, твердженнями, які є стереотипними, загальними та абстрактними. Зазначає, що ризик того, що він має намір переховуватися від суду спростовується тим, що його неявка в судове засідання була з поважних причин, а також тим, що 28 травня 2022 року він добровільно з`явився в судове засідання, у якому вирішувалося питання про обрання йому запобіжного заходу.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання обвинуваченого посилаючись на те, що ризики, які були встановлені слідчим суддею та судом при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 не зменшились та продовжують існувати на даний час. Метою продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Тому, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу до задоволення не підлягає, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений ухвалами суду від 22 липня 2022 року, 14 вересня 2022 року.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд оцінює та враховує:

- тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим;
- наявність у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області чотирьох обвинувальних акти щодо ОСОБА_4 , багатоепізодність обвинувачення;
- дані про особу обвинуваченого: його вік, відсутність у нього законного джерела доходу, місця реєстрації, міцних соціальних зв`язків; репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, і знову обвинувачується у вчиненні ряду багатоепізодних злочинів;
- в межах даного кримінального провадження обвинувачений неодноразово не з`являвся в судові засідання, оголошувався в розшук, оскільки місце перебування його було встановити не можливо.
Зазначені обставини свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, що може перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні. Наведені обставини, які встановлені та доведені під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не змінилися.
Отже, на даний час наявні достатні підстави вважати, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Зазначені ризики та обставини, якими вони обґрунтовуються, свідчать про неможливість застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , оскільки такий не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин, враховуючи, що підстави для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , зазначені в ухвалі суду, продовжують існувати на даний час, суд вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1