Справа № 524/1922/22
Провадження № 1-кп/524/323/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000119 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого: ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
23.01.2022 о 00 год. 07 хв., на лінію «102», надійшов виклик від ОСОБА_6 з повідомленням про те, що за адресою АДРЕСА_2 невідомий чоловік стукає у двері, агресивно налаштований, перебуває в стані алкогольного сп`яніння, намагається застосувати фізичну силу. На виклик було орієнтовано наряд «Залік Т-4» у складі поліцейських ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . В ході відпрацювання виклику працівниками поліції у складі екіпажу «Залік Т-4» в під`їзді будинку АДРЕСА_2 було виявлено чоловіка який вів себе неадекватно, мав ознаки алкогольного сп`яніння, гучно лаявся, а саме ОСОБА_5 . В подальшому 10.01.2022, близько 00 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на сходовому майданчику будинку АДРЕСА_2 , під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_7 , поводив себе зухвало, виражався нецензурною лайкою, словесно погрожував працівнику поліції, в результаті чого неодноразово отримував усне зауваження від поліцейського, який виконував свої службові обов`язки. При цьому співробітник поліції, відповідно до наказу МВС №718 від 19.08.2017 «Про затвердження Правил носіння однострою поліцейських» мав знаки розпізнання працівників поліції, нагрудний жетон працівника поліції який знаходився на видному місці. В ході спілкування та неодноразових зауважень ОСОБА_5 щодо його гучного висловлювання ненормативною лексикою та відмови заспокоїтися, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник протиправний злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, який був при виконанні своїх службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_5 наніс удари руками зжатими в кулаки по обличчю потерпілому ОСОБА_7 . Згідно висновку експерта №190 від 15.03.2022, ОСОБА_7 внаслідок дій ОСОБА_5 було завдано тілесних ушкоджень, а саме: черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, перелому передньої стінки правої гайморової пазухи, забійної рани та синця в правій навколоочній ділянці та чотирьох зсаден на обличчі. Вказані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, в зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

22.03.2022 року між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучена заява від потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якої останній надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_4 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в його присутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також розяснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, укладання угод по якому не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання ним угоди. Прокурором надано заяву потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якої він надає згоду на укладання угоди між прокурором та обвинуваченим, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Долю речових докаів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , укладену 22.03.2022 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: DVD-диск Verbatium зберігати в матеріалах кримінального провадження; куртку темно-синього кольору із надписом «Columbia» - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10