Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/364/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2022, якою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні №0000324 від 05.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду від 11.08.2022 частково задоволено клопотання начальника Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000324 від 05.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В обґрунтування постановленого рішення слідчий суддя в ухвалі послався на доведеність матеріалами клопотання сукупності підстав та розумних підозр вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно, його можуть пошкодити, знищити, використати, перетворити або відчужити.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно: автомобіль ВАЗ 21120, легковий седан, 2004 р.в., д.р.н. НОМЕР_1 , індефікаційний номер ТЗ (УШ-код) - НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_9 , та фактичним користувачем якого являється ОСОБА_10 ; дві бензопили помаранчевого кольору марки «ШТІЛЬ» без номерів; п`ять пластмасових пляшок заповнених рідиною з різким запахом, червоного та зеленого кольору; розпиляні на частини стовбури дерев в кількості 117 штук, з забороною користування та розпорядження вказаним майном будь - яким чином.
При цьому, прокурор зазначає, що в ході судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна, слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали зроблено висновок про те, що стороною обвинувачення, в розумінні ст. 173 КПК України, доведено правову підставу для арешту вказаного у клопотанні майна, а саме автомобіля марки ВАЗ 21120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , двох бензопил помаранчевого кольору марки «ШТІЛЬ», без номерів, п`яти пластмасових пляшок, заповнених рідиною з різким запахом, червоного та зеленого кольору, та можливість використання цього майна як доказ у кримінальному провадженні, однак зазначене майно передано на відповідальне зберігання фактичному власнику до закінчення досудового розслідування, з чим не можливо погодитися.
Так, обґрунтованими є твердження щодо необхідності заборони користуватися та розпоряджатися цим майно, оскільки стороною обвинувачення доведено існування тих обставин, які підтверджують, що їх незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що також наголошувалося прокурором в судовому засіданні при розгляді даного клопотання, в тому числі і щодо необхідності проведення експертиз.
При розгляді клопотання судом не враховано, що відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Так, 05.08.2022 (п`ятниця) в період часу з 12 год 00 хв по 13год 45 хв працівниками ВП №1 (м. Мала Виска) проведено огляд лісосмуги між с. Мартоноша та с.Защита, Новомиргородської ТГ, під час якого виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 21120, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., дві бензопили помаранчевого кольору марки «ШТІЛЬ» без номерів; 5 пластикових пляшок, заповнених рідиною з різким запахом, червоного та зеленого кольору та розпиляні на частини стовбури дерев в кількості 117 шт.
Наступного робочого дня, тобто 08.08.2022 прокурор, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.
Враховуючи, що слідче відділення ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області наразі повністю не укомплектовано, а тому у наявних слідчих у провадженні перебуває більш як 600 кримінальних проваджень, що не дало можливості станом на момент звернення з даним клопотанням до суду (08.08.2022) призначити необхідні експертизи у вказаному провадженні, і копії постанов про призначення відповідних експертиз до клопотання долучені не були, а тому відсутність постанов про призначення таких експертиз не може розглядатися як недоведеність необхідності заборони у користуванні вказаним транспортним засобом та іншим майном його законним власником.
Вищевказане майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дві бензопили помаранчевого кольору марки «ШТІЛЬ», без номерів, п`ять пластмасових пляшок, заповнених рідиною з різким запахом, червоного та зеленого кольору, розпиляні на частини стовбури дерев в кількості 117 шт, є предметами вчинення злочину, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та підлягають експертним дослідженням.
Крім того, на даний час відповідні експертні дослідження відповідно до постанов слідчого призначені, однак ще не проведені, а тому тільки арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, забезпечить його схоронність, збереже сліди вчинення кримінального правопорушення, з метою встановлення всіх обставин вчиненого злочину.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника власника майна адвокатаОСОБА_8 , який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливий розмір шкоди, завданої злочином; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Також, ч. 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
При вирішенні клопотання про арешт майна, слідчому судді слід враховувати практику Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог статті 173 КПК України, доведено правову підставу для арешту вказаного у клопотанні майна, а саме автомобіля марки «ВАЗ 21120», реєстраційний номер НОМЕР_1 , двох бензопил помаранчевого кольору марки «SТIНL», без номерів, п`яти пластмасових пляшок, заповнених рідиною з різким запахом,червоного та зеленого кольору, та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні та правильно наклав на них із забороною розпорядження ними та з передачею на відповідальне зберігання фактичному власнику до закінчення досудового розслідування.
При цьому, прокурором не доведена необхідність заборони у користуванні вказаним транспортним засобом та іншим майном його законним власником, оскільки посилання прокурора щодо необхідності проведення експертиз не знайшло підтвердження під час розгляду клопотання в суді і в клопотанні прокурором така підстава не зазначалася та під час розгляду справи, копії постанов про призначення відповідних експертиз слідчому судді до клопотання прокурором не надавалося, а тому слідчий суддя, обгрунтовано застосував найменш обтяжливий спосіб арешту, шляхом заборони власнику його відчуження (розпорядження) будь-яким шляхом, що не позбавляє власника права ним користуватися.
Також, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, про необхідність накладення арешту на розпиляні частини стовбури дерев в кількості 117 шт, які передано на зберігання Новомиргородській ТГ, із забороною користування та розпорядження вказаним майном будь-яким чином та використовувати його, з метою забезпечення збереження вказаного майна у якості речових доказів.
Отже, за викладених вищє обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання прокурора, а також те, що на даний час по кримінальному провадженні проводяться процесуальні дії, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню з метою збереження знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.
Крім того, як вбачається з резолютивної частини ухвали районного суду, ОСОБА_10 згідно до вимог ст. 388 КК України попереджено про кримінальну відповідальність про необхідність збереження арештованого майна.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2022, якою частково задоволено клопотання начальника Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000324 від 05.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2