Провадження №1-кп/127/414/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 02.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005827 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужими майном у особливо великих розмірах 26 червня 2007 року, шляхом обману та зловживаючи довірою, заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме грошовими коштами в сумі 40 000 доларів США (станом на момент вчинення злочину складало 202 000 грн.) за наступних обставин.

Так, в травні 2007 року ОСОБА_6 , дізнавшись від ОСОБА_10 , що ТОВ «Коммандос» у м. Хмельницькому завершує будівництво торговельно-сервісного центру «Поділля», а останній в свою чергу запропонував йому займатись купівлею та реалізацією торгівельних павільйонів, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, познайомився через ОСОБА_11 з генеральним директором ТОВ «Коммандос» ОСОБА_12 та звернувся до нього з пропозицією викупити 250 торгівельних павільйонів. Отримавши згоду від ОСОБА_12 на реалізацію зазначених павільйонів за вартістю, що становила 15 000 грн. за одиницю товару, ОСОБА_13 зобов`язався в свою чергу забезпечити заповнення ТСЦ «Поділля» підприємцями, після введення вказаного комплексу в експлуатацію.

Так, 15.05.2007 ОСОБА_6 , як фізична особа-підприємець з однієї сторони та ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_12 з іншої уклали договір купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 в кількості 250 одиниць на загальну суму 3 750 000 грн. з умовою переходу права власності до покупця з моменту повної сплати ціни договору та передачі товару за актом.

Для запевнення ОСОБА_12 у добросовісності своїх намірів ОСОБА_6 17.05.2007 від свого імені передав генеральному директору ТОВ «Коммандос» ОСОБА_12 простий вексель на суму 3 750 000 грн., серії АА № 0064345.

При цьому, директором ТОВ «Коммандос» ОСОБА_12 було наголошено ОСОБА_6 , що отримати у власність торгівельні павільйони за угодою він може лише після введення ТСЦ «Поділля» в експлуатацію та передачі їх за актом.

В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Вінниці, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що право власності на металеві торгівельні павільйони згідно договору купівлі-продажу № 15.05/3 від 15.05.2007 не набув, оскільки передачі ТОВ «Коммандос» предмету зазначеного в договорі ФОП ОСОБА_6 згідно акту не відбулось, з метою заволодіння чужим майном, реалізовуючи свій злочинний умисел, запропонував ОСОБА_9 , придбати торгівельні місця у ТСЦ «Поділля». При цьому, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_9 у швидкому завершенні будівництва ТСЦ «Поділля». Крім того, ОСОБА_6 не повідомив ОСОБА_9 про те, що право власності на торгівельні павільйони він сам має набути лише після введення в експлуатацію ТСЦ «Поділля».

ОСОБА_9 сприймаючи повідомлену ОСОБА_6 інформацію як достовірну, будучи введеним ОСОБА_6 в оману, погодився придбати два торгівельні павільйони № 25, 26, що розташовані на території ТСЦ «Поділля». Для запевнення ОСОБА_9 у правомірності своїх дій, ОСОБА_6 , як фізична особа-підприємець 04.06.2007, уклав з ОСОБА_9 договір купівлі-продажу вказаних двох металевих павільйонів № 1/06-1 за ціною 101 000 грн. за одиницю на загальну суму 202 000 грн, а також акт прийому-передачі їх у власність ОСОБА_9 .

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_9 , будучи впевненим у вигідності передачі свого майна ОСОБА_6 , 26.06.2016 перебуваючи у м. Вінниці, передав останньому кошти в сумі 40 000 доларів США, що станом на 26.06.2007 еквівалентно 202 000 грн., якими той, розпорядився на свій розсуд.

В подальшому ОСОБА_6 при неодноразових зверненнях ОСОБА_9 до нього, використовуючи різні надумані причини, протягом тривалого часу запевняв його у правомірності даної угоди та отриманні ним у майбутньому оплачених торгівельних павільйонів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 на протязі всього судового розгляду кримінального провадження, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав, зазначаючи, що законодавства не порушував та все робив у відповідності до чинного законодавства. Про ринок у м. Хмельницькому він дізнався від свого знайомого ОСОБА_14 , який спочатку хотів сам займатись ринком, а потім запропонував йому, на що він погодився. Після цього він поїхав у м. Хмельницький та в присутності юриста ринку, він підписав з ОСОБА_12 договір про купівлю торгівельних павільйонів. Він знав про можливість розрахунку за товар векселем. До нього право власності на павільйони переходило з моменту розрахунку, який було проведено протягом трьох днів з моменту підписання договору. Також, з ТОВ «Коммандос» був укладений акт прийому-передачі. Влітку 2007 року ОСОБА_15 сказав, щоб усі угоди укладались в приміщенні адміністрації ринку за його згоди. Тільки після цього він почав здіснювати продаж павільйонів. До того, як ОСОБА_15 надав йому повноваження щодо продажу павільйонів, він ніяким продажем не займався. Він продавав павільйони по 20 тис. грн. за кожен, в тому числі й потерпілому, з яким він уклав договір. ОСОБА_9 розраховувався з ним в національній валюті, тобто передав йому грошові кошти в сумі 40 000 грн. за два павільйони. Загалом він продав павільйони чотирьом людям, гроші ОСОБА_16 за продаж павільйонів він не передавав. Тексти договорів про продаж павільйонів він взяв з договору, укладеного з ОСОБА_12 , оскільки вказаний договір готував юрист. Договори він не підробляв і взагалі ніяких незаконних дій не вчиняв. Він практично повернув ОСОБА_9 грошові кошти, але в якій точно сумі не пам`ятає. На його думку, наразі він винен потерпілому грошові кошти, але в якій сумі не знає. Разом з тим, перед закінченням з`ясування обставин та перевірки їх доказами, ОСОБА_6 винуватість у вчиненому кримінальному провадженні визнав, однак заперечив вчинення, за обставин викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_9 18.01.2019 суду пояснив, що зі ОСОБА_6 його познайомив у 2007 році ОСОБА_11 . Приблизно через два місяці ОСОБА_17 запропонував йому придбати торгівельні павільйони на ринку м. Хмельницький. Він поїхав на вказаний ринок, зустрівся з ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , подивився розташування, після чого вони зайшли до примішення адміністрації ринку та він познайомився та переговорив з директором ринку ОСОБА_12 . Після цього, він вирішив придбати два павільйони. Під час їх розмови ОСОБА_15 нічого йому не говорив про те, кому належать торгівельні павільйони. ОСОБА_6 показав йому договір купівлі-продажу торгівельних павільйонів укладений з ТОВ «Коммандос» та акт прийому-передачі вказаних павільйонів. Як йому пізніше стало відомо, ОСОБА_6 придбав торгівельні павільйони у ОСОБА_19 по векселю. Повернувшись до м. Вінниці, він зняв зі свого кредитного рахунку в «Кредитпром банку» необхідну суму коштів в розмірі 40 000 доларів США та біля приміщенні банку передав їх ОСОБА_6 . Також він з ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу торгівельних павільйонів. Після цього, ОСОБА_6 надав йому копію їхнього договору купівлі-продажу та копію договору купівлі-продажу павільйонів, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Коммандос». Також, він подзвонив до ОСОБА_20 і повідомив про підписання договору купівлі-продажу та передачу коштів. Строки закінчення будівництва ринку йому не повідомлялись. ОСОБА_6 і ОСОБА_17 говорили йому, що приблизно через рік ринок буде ведений в експлуатацію та можна буде завозити товар. Приблизно через рік він поїхав у м. Хмельницький, зустрівся з ОСОБА_12 та повідомив про наявність у нього договору купівлі-продажу торгівельних павільйонів укладеного зі ОСОБА_21 . На що ОСОБА_15 йому повідомив, що вказаний договір є недійсним, оскільки ОСОБА_6 придбавав у нього торгівельні павільйони через вексель, який в подальшому не оплатив, тому ТОВ «Коммандос» розірвали зі ОСОБА_6 договір купівлі-продажу. Договір був розірваний зі ОСОБА_6 до того, як він оформив договір про купівлю павільйонів зі ОСОБА_6 . Після цього він неодноразово зустрічався зі ОСОБА_6 щоб вирішити вказане питання, однак вони нічого так і не вирішили. Кредит в банку він погасив самостійно. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ні в яких відносинах з обвинуваченим та потерпілим не перебуває. Він розпочав будівництво ринку в м. Хмельницький в 2000 році. Через деякий час його з м. Вінниці до нього приїхали ОСОБА_17 та ОСОБА_22 , які представились народними депутатами та він заключив з ОСОБА_23 та ОСОБА_14 договір про продаж 250 шт. торгівельних павільйонів. Через деякий час до нього приїхав ОСОБА_17 , який привіз з собою ОСОБА_6 та вони переоформили договір купівлі-продажу 250 павільйонів на ОСОБА_18 . Слівінський прочитав договір, підписав та видав вексель на оплату. Через деякий час до нього зателефонував чоловік з УСБ України у Хмельницькій області та сказав, що хтось здійснює продаж торгівельних павільйонів на ринку. Після цього він подзвонив ОСОБА_18 та запитав чи дійсно ОСОБА_18 продає павільйони, на що ОСОБА_18 сказав, що нічого про це не знає. Після цього, він разом з юристом поїхали в м. Вінницю та надрукували оголошення в газеті «Місто» про те, що всі договори про придбання або оренду торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля» заключаються лише в офісі торгівельного центру, а договори укладені в іншому місці вважаються недійсними. Крім того, на ім`я ОСОБА_6 направлялися листи про припинення незаконний дій, а саме продажу павільйонів, які йому не належать. Також на ім`я ОСОБА_6 направили лист про те, щоб ОСОБА_18 приїхав до них, оскільки вони розривають з ним договір. Через деякий час після зазначених подій до нього приїхав один з покупців павільйону ОСОБА_24 попросив показати місце де саме знаходяться торгівельні павільйони які він придбав, на що він повідомив ОСОБА_24 , що продавці, з якими укладено договір, не мають у своїй власності павільйонів які йому були продані. Після цього покупець показав йому договір з додатками до нього, які не відповідали дійсності, оскільки невірно було зазначено дату набуття права власності на павільйони. Тобто у справжньому договорі було зазначено, що право власності на товар переходить до Покупця з моменту повної сплати ціни договору та передачі товару за актом, а в договорі який показали йому було зазначено, що право власності на товар переходить до Покупця з моменту повної сплати ціни договору та передачі товару в Додатку 1. Вказаний договір ОСОБА_24 був оформлений з ФОП ОСОБА_18 . Він сказав ОСОБА_24 щоб той звертався із заявою до поліції. Крім того, він також звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайських дій ОСОБА_18 та ОСОБА_23 . Пізніше він дізнався про існування інших потерпілих, з якими таким же шляхом укладались договори про купівлю павільйонів.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що с жовтня 2003 по лютий 2009 року він працював начальником юридичного відділу ТСЦ «Поділля». В травні 2007 року вони укладали договір купівлі-продажу торгівельних павільйонів. Він особисто готував текст документів для укладення договору зі ОСОБА_26 . Між ТСЦ «Поділля» та ФОП ОСОБА_26 було підписано договір купівлі-продажу, за яким ФОП ОСОБА_6 придбав павільйони. Було також встановлено ціну та проведено розрахунок векселем. В договорі також містився список проданих павільйонів, а також зазначено, що право власності переходить після повної оплати за товар і передавалось на підставі акту прийому-передачі, який оформлено не було. Оплату за договором зі ОСОБА_26 було здійснено векселем, але права власності до ОСОБА_6 не перейшло, оскільки договором купівлі-продажу було передбачено набуття права власності після передачі товару за актом. Товар за актом ОСОБА_27 ними не передавався, тобто друга умова виконана не була.

Йому відомо, що ОСОБА_28 продавав павільйони, оскільки до ТСЦ «Поділля» почали приїжджати особи і кожен показував договір купівлі-продажу павільйонів, однак при огляді вказаних договорів, ним було виявлено, що вони є підробленими, а саме було підроблено пункти щодо часу переходу права власності на павільйони, а також підроблений Додаток 1.

Вони пояснювали людям, що ОСОБА_28 не мав повноважень на продаж павільйонів і радили їм звернутись до поліції. Зі ОСОБА_26 з цього приводу також відбулась розмова і йому було надіслано листа, щодо не вчинення шахрайських дій та припинення укладання незаконних договорів. Також ОСОБА_27 було направлено документи про те, що той не міг розраховуватись векселем і йому було запропоновано розірвати договір.

Не зважаючи на не визнання винуватості обвинуваченим, його винуватість доводиться показаннями потерпілого, свідків, а також зібраними в ході досудового розслідування та судового провадження та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:
Витягом з ЄРДР за № 0005827 від 02.09.2015 за ст. 190 КК України;
заявою ОСОБА_9 про притягнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) до кримінальної відповідальності від 01.09.2015;
копією договору купівлі-продажу металевих торговельних павільйонів № 1/06-1 від 04.06.2007 з додатками, укладеного між продавцем ФОП ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ) та покупцем ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) зобов`язується передати у власність ОСОБА_9 два металевих торгівельних павільйони вартістю 101 000 грн. кожний, які належать Продавцеві на підставі Договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 від 15.05.2007 та знаходяться на торгівельно-сервісному центрі «Поділля» на землях Розсошанської сільської Ради Хмельницького району Хмельницької області, а ОСОБА_9 зобов`язується прийняти товар і оплатити його згідно умов даного Договору;
копією договору купівлі-продажу металевих торговельних павільйонів укладений № 15.05/3 від 15.05.2007 з додатками, укладеного між продавцем ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_19 та покупцем ФОП ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ), відповідно до якого ТОВ «Коммандос» зобов`язується передати у власність ФОП ОСОБА_27 ( ОСОБА_29 ) 250 металевих торгівельних павільйонів вартістю 15 000 грн. кожний, які знаходяться на торгівельно-сервісному центрі «Поділля» на землях Розсошанської сільської Ради Хмельницького району Хмельницької області, згідно додатку № 1, а ФОП ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) зобов`язується здійснити оплату безготівковим розрахунком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом десяти календарних діб з моменту підписання договору. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту повної сплати ціни договору та передачі товару за актом;
копією додатку № 1 до договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 від 15.05.2007 відповідно до якого, керуючись п. 1.3 договору, сторони визначили торгівельні павільйони, їх кількість та місцезнаходження згідно таблиці, в якій зазначено перелік торгівельних павільйонів, що є предметом купівлі-продажу, в тому числі й металеві торгівельні павільйони, розташовані зокрема у 10 торгівельному ряду за № 25 та АДРЕСА_2 ;
копією акту прийому-передачі металевих торгівельних павільйонів від 01.09.2007 відповідно до якого, продавець ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_19 передає, а покупець ФОП ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) приймає металеві торгівельні павільйони в кількості 250 штук, згідно нумерації і рядності вказаних в Додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 15.05/3 від 15.05.2007. Даний акт є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу № 15.05/3 від 15.05.2007. Дата підписання цього акту є датою переходу права власності на торгівельні павільйони;
копією договору про сумісну діяльність по будівництву та експлуатації ТСЦ «Поділля» № 01 від 04.10.2006, укладеного між ТОВ «ТСЦ «Поділля» в особі генерального директора ОСОБА_30 з однієї сторони, ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_19 з другої сторони та ТОВ «Р-Квадрат Україна Дельта» в особі директора ОСОБА_31 з третьої сторони, відповідно до якого сторони зобов`язують шляхом об`єднання зусиль та внесків спільно діяти, без створення юридичної особи, для досягнення цілей: будівництво ТСЦ «Поділля», що включає будівництво 4410 торгових павільйонів та інфраструктуру Центру в Хмельницькому районі Хмельницької області на землях Розсошанської сільської Ради. Після введення центру в експлуатацію ТОВ «Коммандос» отримує у власність металеві торгівельні павільйони у кількості 2000 шт.;
копією договору купівлі-продажу металевих торговельних павільйонів укладений № 15.05/3 від 15.05.2007 з додатками;

копією акту прийому-передачі векселю від 17.05.2007 відповідно до якого, на виконання п. 2.3 договору купівлі-продажу № 15.05/3 металевих торгівельних павільйонів від 15.05.2007 ФОП ОСОБА_28 передав ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_19 в рахунок оплати за даним договором простий вексель серії АА № 064345 на суму 3750000 грн.;
копією листа за підписом генерального директора ТОВ «Коммандос» ОСОБА_19 від 20.06.2007 за № юв-20.06/1 на ім`я ФОП ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) згідно якого, ФОП ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) повідомлено про те, що згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 укладеного 15.05.2007 між ФОП ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ) та ТОВ «Коммандос», право власності до Покупця переходить з моменту повної сплати ціни договору та передачі торгівельних павільйонів за актом прийому передачі. Таким чином, на даний момент 20.06.2007 ФОП ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) не є власником торгівельних павільйонів, оскільки товар не переданий у власність шляхом підписання акту прийому-передачі. Також висловлено прохання ФОП ОСОБА_27 ( ОСОБА_29 ) про не введення в оману потенційних покупців торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля» стосовно наявності даних павільйонів у власності та не укладати договорів, які суперечать чинному законодавству. Вказаний лист ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) отримав 26.06.2007;
копією договору купівлі-продажу металевих торговельних павільйонів укладений № 15.05/3 від 15.05.2007 з додатками, в якому п. 3.1 розділу 3 договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 укладеного 15.05.2007 викладений іншим чином;

копією листа за підписом генерального директора ТОВ «Коммандос» ОСОБА_19 від 15.01.2009 за № юв-15.01./1 на ім`я ФОП ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) згідно якого, ФОП ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) повторно повідомлено про те, що згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 укладеного 15.05.2007 між ФОП ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ) та ТОВ «Коммандос», право власності до Покупця переходить з моменту повної сплати ціни договору та передачі торгівельних павільйонів за актом прийому передачі. Таким чином, на даний момент 15.01.2009 ФОП ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) не є власником торгівельних павільйонів, оскільки товар не переданий у власність шляхом підписання акту прийому-передачі. Також висловлено прохання ФОП ОСОБА_27 ( ОСОБА_29 ) про не введення в оману потенційних покупців торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля» стосовно наявності даних павільйонів у власності. Окрім того, запропоновано ФОП ОСОБА_27 ( ОСОБА_29 ) розірвати договір від 15.05.2007 з усіма додатками у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні договору;
копією листа за підписом генерального директора ТОВ «Коммандос» ОСОБА_19 від 20.05.2007 за № юв-20.05/1 на ім`я ФОП ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) згідно якого, ФОП ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ) повідомлено про те, що згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 укладеного 15.05.2007 між ФОП ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ) та ТОВ «Коммандос», право власності до Покупця переходить з моменту повної сплати ціни договору та передачі торгівельних павільйонів за актом прийому передачі. Таким чином, на момент 20.05.2007 ФОП ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) не є власником торгівельних павільйонів, оскільки товар не переданий у власність шляхом підписання акту прийому-передачі. Також висловлено прохання ФОП ОСОБА_27 ( ОСОБА_29 ) про не введення в оману потенційних покупців торгівельних павільйонів ТСЦ «Поділля» стосовно наявності даних павільйонів у власності та не укладати договорів, які суперечать чинному законодавству. Вказаний лист ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) отримав 26.05.2007;
вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2014 відносно ОСОБА_6 згідно якого, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набув законної сили 20.01.2015. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2018, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2014 у зв`язку із закінченням іспитового строку. Ухвала набрала законної сили 16.02.2018;

висновком судово-технічної та почеркознавчої експертизи № 824/825/16-21 від 19.05.2017 відповідно до якого, підпис у договорі купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на перших двох сторінках даного договору в нижній частині листа А4 із правої сторони синьою кульковою ручкою, - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у договорі купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на третій сторінці даного договору біля друкованого тексту « ОСОБА_29 » із завіреною печаткою «ФОП ОСОБА_29 », - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на першій сторінці в місці завіряння мокрої печатки «ФОП ОСОБА_29 », - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на другій сторінці договору під реквізитами «Передав ФОП ОСОБА_29 Місцезнаходження: АДРЕСА_3 » в місці завіряння мокрої печатки «ФОП ОСОБА_29 », - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у розписці, що виконана на аркуші формату А4 в нижній частині між рукописним текстом «06.08.2011 г» та «(Сливинський)», - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у договорі купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на перших двох сторінках даного договору в нижній частині листа А4 із правої сторони синьою кульковою ручкою, - виконаний самим ОСОБА_29 . Підпис у договорі купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на третій сторінці даного договору біля друкованого тексту « ОСОБА_29 » із завіреною печаткою «ФОП ОСОБА_29 », - виконаний самим ОСОБА_29 . Підпис у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на першій сторінці в місці завіряння мокрої печатки «ФОП ОСОБА_29 », - виконаний самим ОСОБА_29 . Підпис у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1/06-1 металевих торговельних павільйонів м. Хмельницький від 04 червня 2007 року на другій сторінці договору під реквізитами «Передав ФОП ОСОБА_29 Місцезнаходження: АДРЕСА_3 » в місці завіряння мокрої печатки «ФОП ОСОБА_29 », - виконаний самим ОСОБА_29 . Підпис у розписці, що виконана на аркуші формату А4 в частині між рукописним текстом «06.08.2011 г» та «(Сливинський)», - виконаний самим ОСОБА_29 . Рукописний текст у розписці, що виконана на аркуші формату А4 чорнилом синього кольору, у верхній частині даного аркушу розміщено рукописний текст російською мовою «Расписка» та починається словами «Я, ОСОБА_32 , паспорт....» і закінчується рукописним текстом «06.08.201 г» вказано підпис «(Сливинський)», - виконаний самим ОСОБА_29 ;
протоколом огляду документу від 20.07.2016 з додатком, згідно якого, слідчий Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у приміщенні службового кабінету № 203 ВВП ГУНП у Вінницькій області провів огляд документу, а саме розписки ОСОБА_6 ( ОСОБА_29 ). Згідно копії розписки від 06.08.2021 написаної ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ), ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) зобов`язується повернути ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, взяті у останнього, 26.06.2007 за металеві торгівельні павільйони, згідно договору купівлі-продажу № 1/6-1 від 04.06.2007;
протоколом огляду документу від 20.07.2016 з додатком, згідно якого, слідчий Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у приміщенні службового кабінету № 203 ВВП ГУНП у Вінницькій області провів огляд документу, а саме розписки ОСОБА_33 . Згідно копії розписки від 17.03.2002 написаної ОСОБА_33 , останній зобов`язується повернути ОСОБА_34 70 000 грн. до 01.07.2012;
протоколом огляду документу від 20.07.2016 з додатком, згідно якого, слідчий Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у приміщенні службового кабінету № 203 ВВП ГУНП у Вінницькій області провів огляд документу, а саме договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 1/06-1 від 04.06.2007;
довідкою НБУ згідно якої, офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 26.06.2007 встановлений у наступному розмірі: 100 доларів США в перерахунку на національну валюту складає 505,0000 грн.;
довідкою НБУ згідно якої, офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 04.06.2007 встановлений у наступному розмірі: 100 доларів США в перерахунку на національну валюту складає 505,0000 грн.;
договором купівлі-продажу металевих торговельних павільйонів № 1/06-1 від 04.06.2007 з додатками, укладеного між продавцем ФОП ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ) та покупцем ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) зобов`язується передати у власність ОСОБА_9 два металевих торгівельних павільйони вартістю 101 000 грн. кожний, які належать Продавцеві на підставі Договору купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3 від 15.05.2007 та знаходяться на торгівельно-сервісному центрі «Поділля» на землях Розсошанської сільської Ради Хмельницького району Хмельницької області, а ОСОБА_9 зобов`язується прийняти товар і оплатити його згідно умов даного Договору;
розпискою від 06.08.2011 написаної ОСОБА_26 ( ОСОБА_29 ), ОСОБА_28 ( ОСОБА_29 ) зобов`язується повернути ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, взяті у останнього, 26.06.2007 за металеві торгівельні павільйони, згідно договору купівлі-продажу № 1/6-1 від 04.06.2007;
копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_35 ;

копією свідоцтва про сплату єдиного податку на ім`я ФОП ОСОБА_35 ;

копією листа з 1-го міського відділу в м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області (0511 орган що видав) згідно якого, громадянин України ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця Вінницької області, дійсно документований паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 1-м МВ у м. Вінниці УДСМ України у Вінницькій області (0511 орган що видав) від 13.08.2020, взамін попереднього паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_2 виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області від 11.10.2014 у зв`язку із уточненням написання прізвища з « ОСОБА_36 ». Вказаний паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 1-м МВ у м. Вінниці УДСМ України у Вінницькій області (0511 орган що видав) від 13.08.2020 є дійсним документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважає, що вищезазначені докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Разом з тим, правилами ст. 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оцінюванні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Так, копії документів, надані стороною захисту, а саме: копія звернення ОСОБА_6 до ПП «Подільський міжрегіональний ринок» від 27.01.2016; копія відповіді директора ПП «Подільський міжрегіональний ринок» від 28.01.2016 згідно якої, інформації про усне чи письмове звернення ОСОБА_9 до підприємства про оформлення або переоформлення торгівельних павільйонів на ринку ТСЦ «Поділля» не мають; копія звернення ОСОБА_6 до ПП «Подільський міжрегіональний ринок» від 26.01.2016; копія відповіді директора ПП «Подільський міжрегіональний ринок» від 26.01.2016 згідно якої, ПП «Подільський міжрегіональний ринок» надає згоду на переоформлення права власності торгових металевих павільйонів (Ал. 10 м. 25, 26) на ОСОБА_9 . Для цього ОСОБА_9 необхідно прибути до ПП «Подільський міжрегіональний ринок» м. Хмельницький з відповідними документами та паспортом посвідчуючим його особу, суд вважає неналежним доказом, оскільки вказані документи не стосуються фігурантів кримінального провадження. Твердження адвоката ОСОБА_8 про те, що ПП «Подільський міжрегіональний ринок» є правонаступником ТСЦ «Поділля» суд до уваги не бере, оскільки в судовому засіданні стороною захисту не подано доказів, які б підтверджували вказану обставину. Також адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що надати суду оригінали вказаних документів не може, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити достовірність наданих доказів.

Разом з тим, усі досліджені у цьому провадженні докази сторони обвинувачення, як кожен окремо, так і у їх сукупність, з урахуванням показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення, у тому числі й перебігу події), причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому діяння, мотивів і мети та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_27 у даному провадженні кримінального правопорушення.

При цьому, усі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення у цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Будь - яких істотних порушень прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, під час здійснення досудового розслідування, а також доказів, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що зумовило б визнання того чи іншого доказу/доказів недопустимими, судом не виявлено і сторонами не доведено.

Так судом встановлено, що 15.05.2007 між ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_19 та ФОП ОСОБА_35 укладено договір купівлі-продажу металевих торгівельних павільйонів № 15.05/3, згідно якого ТОВ «Коммандос» зобов`язувалось передати ФОП ОСОБА_35 250 металевих торгівельних павільйонів вартістю 15 000 грн. кожний, які знаходяться на торгівельно-сервісному центрі «Поділля» на землях Розсошанської сільської Ради Хмельницького району Хмельницької області, згідно з Додатком № 1. Загальна вартість павільйонів складає 3 750 000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору право власності на товар переходить до покупця з моменту повної сплати ціни договору та передачі товару за актом. Зі змісту п. 5.2 договору сторони оформляють передачу товару шляхом підписання акту прийому-передачі павільйонів у власність, що стає невід`ємною частиною даного договору з моменту підписання. Згідно з п. 1.3 договору місцезнаходження торгівельних павільйонів, що є предметом купівлі-продажу згідно з договором № 15.05/3 визначено на підставі Додатку № 1 до договору.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_35 17.05.2007 здійснено оплату відповідно до договору купівлі-продажу від 15.05.2007 шляхом передачі ТОВ «Коммандос» простого векселя на суму 3 750 000,00 грн., про що було складено відповідний акт прийому-передачі векселя.

Хоча з п. 5.1 договору купівлі-продажу від 15.05.2007 випливає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцю протягом трьох робочих днів, починаючи з наступного дня після повного проведення розрахунків, однак, акт прийому-передачі торгівельних павільйонів за договором, між ТОВ «Коммандос» в особі генерального директора ОСОБА_19 та ОСОБА_35 був підписаний 01.09.2007.

Таким чином, суд вважає, що за змістом п. 3.1 договору купівлі-продажу від 15.05.2007 ФОП ОСОБА_35 набув права власності на торгівельні павільйони лише 01.09.2007.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що при укладанні 04.06.2007договору купівлі-продажу торговельних павільйонів між ФОП ОСОБА_35 з однієї сторони та ОСОБА_9 з іншої, ОСОБА_35 в договорі зазначалось, що відчужувані торгівельні павільйони належать йому на підставі договору купівлі-продажу № 15.05/3 від 15.05.2007.

Відтак, ОСОБА_35 , не будучи власником торгівельних павільйонів відповідно до положень ст. 658 ЦК України, не був уповноваженим на відчуження торгівельних павільйонів.

Також, в судовому засіданні не встановлено наявності відповідної довіреності від імені ТОВ «Коммандос» на ім`я ФОП ОСОБА_35 щодо надання останньому повноважень на укладення договорів купівлі-продажу торгівельних павільйонів з іншими особами.

Окрім цього, вказані судом обставини також встановлені вироком Вінницького міського суду Вінницької області 19.12.2014 відносно ОСОБА_35 , який набув законної сили 20.01.2015.

Суд враховує показання потерпілого та свідків, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Будь-яких підстав сумніватися у достовірності показань допитаних потерпілого та свідків по кримінальному провадженню немає.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме не визнання ним винуватості, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами в кримінальному провадженні та показаннями потерпілого та свідків. Твердження ОСОБА_6 , про непричетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та не порушення норм чинного законодавства при здійсненні своєї діяльності, судом оцінюються критично та сприймаються як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» надано роз`яснення, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Допустимість доказів визначається положеннями кримінального процесуального закону та виділяє основну ознаку допустимих доказів - отримання доказу в порядку, встановленому КПК України.

Суд зобов`язаний перевірити докази сторони обвинувачення на предмет їх належності, допустимості та достатності з ціллю надання їм правової придатності для використання у кримінальному провадженні як аргументів у доказуванні.

У п. 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Так при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості та достовірності, суд зважає на наступне.

З урахуванням тривалості судового розгляду кримінального провадження, забезпечення сторонам свободи в поданні своїх доказів і доведенні їх переконливості, дотримання принципів змагальності сторін, вбачається, що можливість здобуття інших доказів вичерпано.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Змагальність сторін у цьому кримінальному провадженні забезпечується стороною обвинувачення та захисту. Державне обвинувачення у суді підтримує прокурор, а захист обвинуваченого здійснюють захисники на підставі договорів.

Докази, які покладені судом в обґрунтування вироку, отримано в установленому порядку, є переконливими, чіткими й узгодженими між собою.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі належних, допустимих та достовірних доказів, які є достатніми та взаємозв`язаними, ретельно перевірені та проаналізовані судом й покладаються в основу вироку.

Показання потерпілого та свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, суд безпосередньо сприйняв під час судового засідання відповідно до вимог ст. 23 КПК України. Об`єктивність їхніх показань не викликає сумнівів, оскільки вони послідовні, детальні, відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються між собою. Отже суд визнає їх належними та допустимими доказами.

Суд визнає висновки експертів достатньо переконливими, об`єктивними та обґрунтованими, які проведені у встановленому порядку та взаємозв`язані з іншими матеріалами кримінального провадження.

Письмові докази, які покладаються в основу вироку, були зібрані в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, інших процесуальних дій у спосіб, який ґрунтується на вимогах процесуального закону, та були відкриті стороні захисту у порядку, визначеному КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому, суд враховує вимоги ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене у особливо великих розмірах.

Щодо визнання винуватості та щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, які він висловив перед судовими дебатами, суд зазначає наступне.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненному певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, з огляду на виступ обвинуваченого під час надання показів, дебатів та промови під час останнього слова, підтвердження того, що ОСОБА_28 особисто відверто висловив щирий жаль потерпілій стороні з приводу вчиненого та виразив дійсний осуд своєї поведінки, що призвели до негативних наслідків, бажані добровільно відшкодувати завдані злочином збитки і будь якій мірі виправити наслідки вчиненого, в суді не знайшли.

Тому вказані показання обвинуваченого ОСОБА_6 , в даному випадку, не можуть визнаватись при призначенні покарання, як обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки на думку суду носять лише формальний характер та надані лише з метою уникнення призначення суворого покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_27 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що не вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, згідно довідки з КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_28 перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 29.01.2014 по 31.01.2014 з діагнозом: «Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. змішаного генезу (гіпертонічна, атеросклеротична). Помірний Цефалгічний синдром. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Ангіопатія сітківки ОН». На обліку не перебуває, згідно довідки з КЗ ВОНД «Соціотерапія», ОСОБА_28 на наркологічному диспансерному обліку в даній установі не перебуває,приймає до уваги його вік, а саме те, що ОСОБА_28 являється особою похилого віку, стан здоров`я, а саме те, що ОСОБА_28 хворіє на гіпертонічну хворобу ІІІ ст., цукровий діабет 2 типу, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті, оскільки тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції від суспільства, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також судом встановлено, що під час судового розгляду кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2022 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_28 вчинив інкримінований йому злочин в період дії Закону № 838-VIII від 26.11.2015, суд вважає, що ОСОБА_28 є суб`єктом застосування зазначених положень.

Керуючись ч. 3 ст. 3 та ч. 1 ст. 5 КК України суд приходить до переконання про можливість застосування відносно ОСОБА_6 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) строк попереднього ув`язнення під час судового розгляду кримінального провадження слід зарахувати ОСОБА_27 у строк покарання, відповідно до протоколу затримання з 12.05.2022 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ технічної та почеркознавчої експертизи № 824/825/16-21 від 19.05.2016 - покласти на обвинуваченого, оскільки проведення експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Питання речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2022 залишено без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 336, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України та ст.ст. 15, 53, 65 КК України, ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), ст. 190 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 26.06.2007),суд,-
УХВАЛИВ

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України(в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 26.06.2007).

Призначити ОСОБА_27 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, належного ОСОБА_27 на праві власності.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_27 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_27 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_27 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2022 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ технічної та почеркознавчої експертизи № 824/825/16-21 від 19.05.2016 в сумі 3 303 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: надані потерпілим ОСОБА_9 оригінали документів: Договір купівлі-продажу металевих торговельних павільйонів № 1/06-1, розписку ОСОБА_33 та розписку ОСОБА_6 , передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач:
Судді: