Дата документу 19.09.2022Справа № 554/4919/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, -
УСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_4 надійшло клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України.
До початку розгляду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 заявив про відвід слідчому судді ОСОБА_4 .
Заяву про відвід обґрунтовано заявником тим, що йому надає правову допомогу адвокат ОСОБА_5 .. Заявник зазначає, що йому відомо про те, що ОСОБА_4 була ініціатором притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у ряді кримінальних справ. Також заявник стверджує про наявність конфлікту інтересів. Вважає, що при таких обставинах ОСОБА_4 не може розглядати дане клопотання.
У судове засідання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, надав до суду заяву в які прохав суд розглядати справу без його та ОСОБА_3 участі. Також адвокат ОСОБА_5 надав до суду пояснення відповідно до яких заяву ОСОБА_3 підтримав та вважає, що вона підлягає задоволенню. Наполягав на тому, що у слідчої судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_4 при розгляді даної справи виник конфлікт інтересів і вона зобов`язана була взяти самовідвід.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали долучені адвокатом, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.
Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання

довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
У справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи» (рішення у справі «Мікаллеф проти Мальти», «Денисов проти України»). Слово «боятися» підкреслює допустиму ірраціональність сумніву. Обставини prima facie вбачаються інтуїтивно, вони не передбачають раціонального аналізу. Сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що у розумної людини, на її перший погляд, вони викликають побоювання упередженості суду.
На думку суду, з метою уникнення у сторони кримінального провадження будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді при розгляді даної справи, заявлений у справі відвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 75, 80-81, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000823 ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України задовольнити.
Справу передати до канцелярії суду для визначення слідчого судді, у порядку, встановленому чинним КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 23.09.2022року.

Слідчий суддя ОСОБА_1