Справа № 944/541/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/192/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворова Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 11 січня 2022 року у кримінальному провадженні про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік; за ч. 3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 23 листопада 2021 року з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили залишити в силі обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, останній раз 10 грудня 2020 року Яворівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на термін сім років десять місяців з конфіскацією майна, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні корисливі злочини.

Так, ОСОБА_6 26 листопада 2020 року, приблизно о 13 год 31 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», який розташований на площі Ринок, 8 в м. Яворові Львівської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно, таємно викрав зі стелажу цукерки «Діамат» торговельної марки «FERRERO ROCHER», вартістю 335,90 грн та горілку «Класична» торговельної марки «Козацька рада» ємністю 0,5 л, вартістю 89,76 грн, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ТзОВ ТВК «Львівхолод» майнову шкоду на суму 425,66 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 , 26 квітня 2021 року, приблизно о 20 год 00 хв, знаходячись на території земельної ділянки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що поблизу немає сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей металевого вагончика проник в нього та вчинив крадіжку одного рулону сітки металевої плетеної з оцинкованого дроту типу «Рабиця» (довжина рулона 10 метрів) та в подальшому залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 451,20 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 28 квітня 2021 року, приблизно о 07 год 00 хв, знаходячись на території земельної ділянки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що поблизу немає сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей металевого вагончика проник в нього та повторно вчинив крадіжку одного рулону сітки металевої плетеної з оцинкованого дроту типу «Рабиця» (довжина рулона 10 метрів), та в подальшому залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 451,20 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 12 вересня 2021 року, приблизно о 12 год 57 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись в приміщенні магазину «АТБ-маркет», який розташований на вул. Маковея, 64 в м. Яворові Львівської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно, таємно викрав зі стелажу одну пляшку коньяку «V.S.O.P. GRAND RESERVE» торговельної марки «Старий Кахеті», місткістю 0,5 л, міцністю 40%, вартістю 251,00 грн, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ТзОВ «АТБ-маркет» майнову шкоду на суму 251,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 30 жовтня 2021 року, приблизно о 21 год 00 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом відкриття засуву металевої хвіртки проник на територію господарства ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав велосипед торговельної марки «Ardis» моделі «Славутич» та в подальшому залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 700,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище та інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 31 жовтня 2021 року, приблизно о 00 год 30 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що поблизу немає сторонніх осіб, шляхом віджиму дерев`яних вставок вікна, проник в середину квасозасолочного цеху Спільного українсько-польського ТзОВ «Лікополь» за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрав чотири металеві швелери довжиною 1,8 м, які на праві приватної власності належать ОСОБА_11 , та в подальшому залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1089,24 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище та інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 31 жовтня 2021 року, приблизно о 21 год 00 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом відкриття металевої хвіртки проник на територію господарства ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_5 , звідки викрав велосипед дорожнього типу чорного та червоного кольорів та в подальшому залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 1310,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище та інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_6 02 листопада 2021 року, приблизно о 02 год 00 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що поблизу немає сторонніх осіб, шляхом віджиму дерев`яних вставок вікна, проник в середину квасозасолочного цеху Спільного українсько-польського ТзОВ «Лікополь» за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрав шість рівнополичних металевих кутників загальною довжиною 8,71 м, вартістю 914,44 грн та дві металеві труби довжиною 1,62 м та 1,94 м, вартістю 547,65 грн, які на праві приватної власності належать ОСОБА_11 , та в подальшому залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1462,09 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище та інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись із даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить зменшити термін його ув`язнення або замінити його на відбування покарання з випробуванням.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що з вироком Яворівського районного суду Львівської області від 11 січня 2022 року не згоден, а призначене йому покарання вважає занадто суворим.
Зазначає, що щиро розкаявся у вчиненому, допомагав органам досудового розслідування.
Крім того, наголошує, що покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених. При цьому покликається на практику Європейського суду з прав людини, наголошуючи, що покарання має бути спрямоване на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити. Крім того, зазначив, що вину у вчиненому не визнає.
Його захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого у межах пом`якшення покарання. Зазначив, що розгляд справи у суді першої інстанції був проведений у порядку ст. 349 КПК України, ОСОБА_6 було роз`яснено його права, а також наслідки розгляду кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог.
Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 проводився у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, останньому суд першої інстанції у судовому засіданні 11 січня 2022 року роз`яснив процесуальні наслідки проведення судового розгляду у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, чи зрозумілі йому такі і чи немає сумнівів у добровільності його позиції, на що обвинувачений ствердно погодився на розгляд у спрощеному порядку та визнавав свою вину.

З огляду на це, суд першої інстанції допитав обвинуваченого, дослідив дані, що характеризують його особу, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на указану мету й принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що уст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображено у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального закону та врахував характер, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, дані про його особу, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, на даний час судимість не погашена, після відбуття покарання неодноразово вчиняв нові злочини проти власності, в тому числі після направлення до суду обвинувального акту щодо нього, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, місцевим судом також враховано досудову доповідь, складену щодо ОСОБА_6 уповноваженим органом з питань пробації, у якій ризик повторного вчинення останнім кримінального правопорушення оцінюється як високий.

З огляду на те, що покарання має на меті не лише кару за вчинене кримінальне правопорушення, а в першу чергу виправлення особи винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для застосування до останнього більш м`якого покарання, аніж призначене судом першої інстанції, як і не вбачає підстав для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, та апеляційна скарга не містить належних обґрунтувань на спростування таких висновків.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Яворівського районного суду Львівської області від 11 січня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4