№ 336/491/2022
н/п 1-кп/336/558/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 000019 від 06.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Астрахань РФ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом міста Запоріжжя у цивільній справі № 336/6564/21, провадження № 2-о/336/170/2021 за заявою ОСОБА_3 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_2 , наближатися на відстань ближче ніж на 5 метрів до ОСОБА_3 , а також перебувати будь-де в одному приміщенні з ОСОБА_3 , вести листування, телефонні переговори або контактувати, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб з ОСОБА_3 .

10 жовтня 2021 року ОСОБА_2 був належним чином ознайомлений під підпис із зазначеним вище рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 серпня 2021 року в приміщенні відділу поліції №3 ДВП ГУНП в Запорізькій області.

Однак, ОСОБА_2 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 17 грудня 2021 року не виконував обмежувальний припис, передбачений рішенням Шевченківським районним судом міста Запоріжжя від 10 серпня 2021 року, та з`явився до місця мешкання ОСОБА_3 .

Крім того, 22 грудня 2021 року, приблизно о 00 годині 44 хвилин, ОСОБА_2 знаходився біля квартири АДРЕСА_2 , та наближався до ОСОБА_3 ближче ніж на 5 метрів, влаштовував конфлікт з останньою, вибивав двері та погрожував застосовуванням до неї фізичної сили, через що ОСОБА_3 змушена була звернутися до ВП № 3 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області за допомогою 22 грудня 2022 року.

Отже, ОСОБА_2 шляхом вчинення умисних дій спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 серпня 2021 року про заборону перебувати в місці (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_3 за місцем її мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та наближатися до постраждалої особи на відстань ближче 5 метрів, а також вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 390-1 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст. 390-1 КК України, а саме як невиконання обмежувального припису.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Тому суд в порядку ч. 2 ст. 381 КПК України розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч. 2ст. 382 КПК України.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує такі обставини.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують його покарання та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання, у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений санкцією ст. 390-1 КК України.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

.