Справа № 309/2205/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/116/22, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2022 року, задоволено клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0001212, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05.09.2013 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 358 КК України, і закрито кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В ухвалі суду вказується на те, що прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання обґрунтував тим, що у провадженні СД Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0001212 відомості про кримінальне правопорушення в якому 05.09.2013 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 358 КК України. 04 вересня 2013 року до Хустського MB УМВС України в Закарпатській області надійшов протокол усної заяви від громадянина ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 про кримінальне правопорушення, відповідно до якої, керівник Хустської ДПІ ОСОБА_8 , відповідно до наказу № 40 від 05.05.1997 позбавив ОСОБА_6 надбавки за особливі умови праці, також у заяві ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_9 намагався незаконно звільнити його з роботи. У клопотанні вказується на те, що органом досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_6 працював у ДПІ Хустського району до 4 вересня 1997 року. Під час роботи йому наказом голови ДПІ Хустського району №34 від 09.04.1997, було призначено надбавку за особливі умови праці в розмірі 50% посадового окладу, однак наказом № 40 від 05.05.1997 його позбавили цієї надбавки. Відповідно до рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2004 року у справі № 22-2056 за позовом ОСОБА_6 до Хустської ОДПІ про визнання наказу голови ДПІ у Хустському районі № 40 від 05.05.1997 незаконним, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди прийнято рішення про визнання наказу № 40 від 05.05.1997 незаконним. 24 лютого 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Хустської об`єднаної держаної податкової інспекції Закарпатської області з приводу стягнення з Хустської ОДПІ на його користь 415 гривень належної йому заробітної плати, однак скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення. 14 лютого 2013 року Вищим адміністративним судом України прийнято рішення про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 , а ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 березня 2011 року за заявою ОСОБА_6 у справі за позовом ОСОБА_6 до Хустської ОДПІ про визнання наказу незаконним, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди залишено без зміни. 14 жовтня 2013 року кримінальне провадження № 0001212 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 21 жовтня 2013 року процесуальним прокурором перевірено законність прийняття рішення у кримінальному провадженні, і матеріали направлено до СВ Хустського MB УМВС України в Закарпатській області. 15 жовтня 2015 року слідчим суддею Хустського районного суду ОСОБА_10 скасовано постанову про закриття кримінального провадження №001212. Крім цього, слідчим відділенням Хустського MB УМВС України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000917 від 06.07.2015. Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001212 від 05.09.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та досудового розслідування, внесеного 06.07.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000917, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України об`єднані в одне провадження за № 0001212, про що внесені відомості до ЄРДР. 19 травня 2016 року до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла ухвала слідчого судді Хустського районного суду про зобов`язання Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості за заявою громадянина ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України до ЄРДР та розпочати розслідування. Це провадження також об`єднано з кримінальним провадження №0001212. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що досудовим розслідуванням вказаного об`єднаного кримінального провадження встановлено, що 25 червня 1990 року ОСОБА_8 призначено начальником Хустської ДПІ, на даній посаді він працював до 23 лютого 1998 року. Також громадянин ОСОБА_6 був переведений до Хустської ДПІ з райфінвідділу, при цьому його було призначено на посаду інспектора ДПІ. Протягом роботи на посаді начальника Хустської ДПІ між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 існували суто виробничі відносини, неприязних стосунків між ними не існувало. ОСОБА_8 не змушував гр. ОСОБА_6 здійснювати неправомірні дії, про які він зазначає в заяві, ставився до нього з повагою, також після його виходу на пенсію, вони зустрічались та спілкувались, про претензії викладені в його заяві нічого не говорив. Крім цього в Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області на розслідуванні перебувають кримінальні провадження за ч. 1 ст. 366 КК України щодо службового підроблення посадовими особами Закарпатської обласної ДФІ наказу № 40. Наразі органом досудового розслідування не встановлено осіб, які незаконно звільнили ОСОБА_6 та підробили наказ № 40 про позбавлення ОСОБА_6 надбавки за особливі умови праці. У зв`язку з тим, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175 та ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні № 0001212 від 05.09.2013 є проступками, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі та три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
В ухвалі суд зазначив, що наявні всі підстави вважати, що клопотання прокурора слід задовольнити, позаяк відомості, що містяться у матеріалах справи підтверджують те, що органом досудового розслідування здійснювалися дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також щодо встановлення особи, винуватої у його скоєнні. Разом із тим, жодній особі у кримінальному провадженні підозру у вчинені кримінального правопорушення (проступку) не висунуто. Відмовляючи у відкритті касаційного провадження Верховний Суд в ухвалі від 09.08.2021 по справі №682/915/21, зазначив, що за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою (а саме не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення) є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. За наявності всіх визначених законом підстав, закриття кримінального провадження є обов`язком суду. З огляду на викладене, за результатами розгляду клопотання прокурора, суд вважає, що таке підлягає задоволенню, а кримінальне провадження слід закрити.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, адже його апелянт пропустив через те, що копію судового рішення від 25.01.2022 він отримав лише 04.02.2022, про що свідчить відповідна відмітка. Зазначає, що право на захист було порушено, адже про розгляд справи його не повідомлено належним чином, судове засідання відбулося за його відсутності. Водночас судове рішення вважає необґрунтованим та незаконним, тому просить його скасувати. Зазначає, що місцевим судом умисно та завідомо не застосовано Закон України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 384 КК України. Стверджує, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, відтак дійшов помилкового висновку про закриття кримінального провадження. Зазначає, що цивільний відповідач знищив або приховав документи, які є важливими для встановлення фактичних обставин справи (йдеться про наказ № 34 від 09.04.1997), а ще видав завідомо неправдиві офіційні два оригінали наказу № 40 від 05.05.1997 з використанням одного з них для введення в оману органу досудового розслідування та суду. Просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши думку прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_6 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 повідомлений належним чином; від нього не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та відомостей про поважність причин його неявки у судове засідання; в апеляційній скарзі міститься клопотання про її розгляд без участі ОСОБА_6 .

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена без виклику особи, яка її оскаржує ОСОБА_6 , копію оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_6 отримав 04.02.2022, апеляційну скаргу подав 07.02.2022, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 395 КПК України, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження для ОСОБА_6 необхідно обчислювати з дня отримання ним копії судового рішення, що свідчить про те, що такий ним не пропущено, а відтак клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, приписами ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Положеннями п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції в обґрунтування висновку про задоволення клопотання прокурора про закриття на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження № 0001212 за ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175 та ч. 1 ст. 358 КК України послався на те, що наявні у матеріалах кримінального провадження відомості підтверджують, що органом досудового розслідування здійснювалися дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також щодо встановлення особи, винуватої у його скоєнні, однак жодній особі в рамках вказаного кримінального провадження підозру у вчинені кримінальних правопорушень (проступків) не повідомлено.

Однак, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, із фабули внесених 05.09.2013 до ЄРДР відомостей за № 0001212 вбачається, що 04 вересня 1997 року голова ДПА у Хустському районі незаконно звільнив із роботи державного податкового інспектора Хустської ДПА ОСОБА_6 .

Із фабули внесених 06.07.2015 до ЄРДР відомостей убачається, що 05.05.1997 службові особи Хустської ОДПІ внесли завідомо неправдиві відомості у наказ № 40, про позбавлення ОСОБА_6 надбавки за особливі умови праці.

Із фабули внесених 20.05.2016 до ЄРДР відомостей убачається, що 19.05.2016 до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла ухвала слідчого судді Хустського районного суду про зобов`язання Хустський ВП ГУНП в Закарпатській області внести до ЄРДР відомості за заявою гр. ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, та розпочати досудове розслідування.

При цьому, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 вказує на конкретну особу, яка, на його думку, вчинила щодо нього кримінальні правопорушення.

На підставі наведеного вище, апеляційний вважає, що органом досудового розслідування не здійснено всіх необхідних заходів для встановлення особи, яка може бути причетна до кримінальних правопорушень, про вчинення яких вказує ОСОБА_6 , а тому твердження прокурора про те, що органом досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, однак не встановлено особу, яка вчинила кримінальний проступок, а тому повідомлення про підозру не здійснювалось, не є достатньою підставою для закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, що свідчить про те, що висновок суду першої інстанції про задоволення клопотання прокурора є передчасним.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження повинно бути закритим тільки після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, а у положенні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не виконано вимоги кримінального процесуального закону, зокрема не забезпечено виконання приписів ст. 2 КПК, якими визначенні завдання кримінального провадження, оскільки належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття кримінального правопорушення, а також встановлення та притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності, здійснені не були.

За таких підстав, ініціювання прокурором клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить вимогам закону, є передчасним і може розцінюватися як спроба приховати невиконання уповноваженими особами органу досудового розслідування своїх обов`язків та відсутність процесуального контролю прокурора за проведенням досудового розслідування за рахунок ініціювання прокурором прийняття судового рішення про закриття кримінального провадження без законних на це підстав.

З огляду на наведене вище, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, ухвала суду першої інстанції як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нової, якою у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_7 про закриття на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження № 0001212 за ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 358 КК України необхідно відмовити.

Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав потерпілий ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0001212, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05.09.2013 внесені до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 358 КК України, і закрито кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, через закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: