Справа №574/536/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/666/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Буринського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 22.05.2019 року Путивльським районним судом Сумської області за ч.1 ст.122, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2020 умовно-достроково на 8 місяців 9 днів

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Буринського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, відносно ОСОБА_8 , в яких:

- обвинувачений не погоджувався з вироком суду стосовно скоєння умисного злочину.

- захисник просила вирок Буринського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 3 (три) місяці.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 08.07.2021 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту затримання 08.07.2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Скасовано арешти накладені ухвалами слідчих суддів на речові докази.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказував, що при проведенні слідства були допущені правопорушення: проведення допитів без присутності захисника, тим самим він був позбавлений юридичної допомоги, яку неодноразово запитував у слідчого; на час проведення слідчих дій не було проведено судово-психологічної експертизи.

В зв`язку з вищевикладеним не погоджувався з тим, що злочин вчинено умисно, зазначав, що не міг скоїти даний злочин при здоровому глузді, що вказує на те, що злочин був скоєний в стані афекту (ст..116 КК України).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вважала даний вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зазначала, що суд першої інстанції недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, який на час досудового слідства та судового розгляду щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення.

Вважала, що суд міг призначити мінімальний строк покарання, передбачений законодавством.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , 21.06.2021 року близько 6-ї год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в домогосподарстві за місцем проживання своєї матері ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_9 , яка перебувала на подвір`ї, та завдав їй декілька ударів дерев`яною палицею в область голови та тіла. Вже через деякий час ОСОБА_8 припинив побиття своєї матері. 21.06.2021 року ОСОБА_9 було доставлено до лікарні, де 26.06.2021 року від отриманих тілесних ушкоджень остання померла.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, а саме рани в лівій лобно-скроневій ділянці, синця в лівій лобно-скроневій ділянці, синця навколо правого ока, синця навколо лівого ока, синця в правій щічній ділянці, синця в лівій щічній ділянці, синця на підборідді посередині, садна на підборідді посередині, вогнищевого крововиливу в товщі м`яких покривів голови в лобній ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в правій тім`яній ділянці, вогнищевого крововиливу під твердою мозковою оболонкою в лобній ділянці, вогнищевого крововиливу під м`якими мозковими оболонками в лівій лобній частині, в правій тім`яній частці, в лівій тім`яній частці, багатоуламкового перелому носової перегородки, лінійного перелому нижньої стінки очниці в ділянці очноямкової поверхні верхньої щелепи з вогнищевим крововиливом в оточуючі м`які тканини, багатоуламкового перелому скроневого відростку правової виличної кістки з вогнищевим крововиливом в оточуючі м`які тканини, косого перелому правої гілки верхньої щелепи в ділянці 5-го зуба.

Переломи 2-5 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, переломи 4-5 ребер по правій середньо-ключичній лінії з вогнищевими крововиливами в оточуючі міжреберні м`язи з пошкодженням пристінкової плеври, відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень і не находяться в причинному зв`язку з настанням смерті.

Синець по правій боковій поверхні шиї в нижній третині та по лівій боковій поверхні шиї в нижній третині, крововилив біля правої щитоподібної залози, синці по передній поверхні правого плечового суглобу в верхній третині, синець по задній поверхні в середній третині правого плеча, синець по зовнішній поверхні лівого плеча від верхньої до нижньої третини, синець по передній поверхні грудної клітини по праві середньо-ключичній лінії в ділянці 1-го міжребір`я, синець по передній поверхні грудної клітини по правій середньо-ключичній лінії в ділянці 3-го міжребір`я, синець по передній поверхні грудної клітини по лівій середньо-ключичній лінії в ділянці 3-го міжребір`я, синець по задній поверхні в нижній третині правого передпліччя, синець по тильній поверхні правої кисті в ділянці п`ястих кісток 2-5 пальців, синець по передній поверхні правого стегна в верхній третині, синець по передній поверхні правої гомілки в верхній третині, синець по внутрішній поверхні в середній третині лівого стегна, синець по зовнішній поверхні лівого стегна верхній третині мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть потеплілої настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка в своєму перебігу протікала з крововиливами під тверду мозкову оболонку та крововиливом під м`які мозкові оболонки, яка ускладнилася набряком головного мозку а саме: рана в лівій лобно-скроневій ділянці, синець в лівій лобно-скроневій ділянці, синець навколо правого ока, синець навколо лівого ока, синець в правій щічній ділянці, синець в лівій щічній ділянці, синець на підборідді посередині, садно на підборідді посередині, вогнищевий крововилив в товщі м`яких покривів голови в лобній ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в правій тім`яній ділянці, вогнищевий крововилив під твердою мозковою оболонкою в лобній ділянці, вогнищевий крововилив під м`якими мозковими оболонками в лівій лобній частині, в правій тім`яній частці, в лівій тім`яній частці, багатоуламковий перелом носової перегородки, лінійний перелом нижньої стінки очниці в ділянці очноямкової поверхні верхньої щелепи з вогнищевим крововиливом в оточуючі м`які тканини, багатоуламковий перелом скроневого відростку правової виличної кістки з вогнищевим крововиливом в оточуючі м`які тканини, косий перелом правої гілки верхньої щелепи в ділянці 5-го зуба. Дані тілесні ушкодження в комплексі по небезпечності для життя відносяться до тілесних ушкоджень і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив призначити більш м`яке покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог скарг захисника та обвинуваченого заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ч.3 ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та погодився з фактичними обставинами справи та кваліфікацією вчиненого ним діяння, дослідження даних, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Колегія суддів перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ч.3 ст.349 КПК України встановила, що суд першої інстанції в судовому засіданні 26.10.2021 року належним чином роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 зміст ст.349, та наслідки щодо позбавлення права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, при цьому, він повністю визнавав вину, при обставинах викладених у обвинувальному акту і жодних заперечень від обвинуваченого не надходило.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 частково стосуються фактичних обставин - що при проведенні слідства були допущені правопорушення: проведення допитів без присутності захисника, тим самим він був позбавлений юридичної допомоги, яку неодноразово запитував у слідчого; на час проведення слідчих дій не було проведено судово-психологічної експертизи, а також висловлював незгоду, що злочин вчинено умисно, зазначаючи що злочин був скоєний в стані афекту (ст.116 КК України), тому колегія суддів не вдається до оцінки та перевірки зазначених тверджень апеляційної скарги обвинуваченого, що узгоджується з з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України.

З огляду на викладене, і на те, що в суді апеляційної інстанції обвинувачений зазначав лише про незгоду з визначеним покаранням, то колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції переглянути виключно в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, судом було враховано те, що обвинувачений не працює, раніше судимий, малолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. А також обставини, що пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у сприянні встановленню істини у справі, щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин та висловлює жаль з приводу скоєного та обставини, що обтяжують покарання - скоєння злочину щодо особи похилого віку, з якою обвинувачений перебуває в сімейних відносинах, а також вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, саме з врахуванням вищезазначеного, суд і дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , йому слід призначити покарання у виді семи років трьох місяців позбавлення волі і підстави для заміни такого покарання на більш м`яке, як просять обвинувачений та його захисник у поданих апеляційних скаргах, в даному конкретному випадку не встановлено.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, який на час досудового слідства та судового розгляду щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше будучи судимим належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив злочин, обставини вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, що полягало у сприянні встановленню істини у справі, щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин та висловлював жаль з приводу скоєного.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що обвинувачений ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, що до цого він вже 2 рази відбував покарання за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, які носять умисний, аналогічний характер тому злочину, до відповідальності за який він притягується знову. Вказане свідчить про відсутність в особи бажання ставати на шлях виправлення та не порушувати закон.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Буринського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який утримується під вартою, протягом трьох місяців з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4