Справа № 447/493/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/236/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на увхалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_10 ,

встановила:

цією ухвалою до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 22.10.2020 року.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2020 близько 17:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись у квартирі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із своєю матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись раптово виниклим прямим умислом на вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи в цей час у коридорі вищевказаної квартири, за допомогою дев`ятизарядного револьвера марки Ekol Major Berg 2.5 № E2VP-17120406, попередньо ним спорядженого дев`ятьма патронами Флобера калібру 4 мм, здійснив постріли по тілу ОСОБА_11 , яка у той час сиділа на кріслі за столом у приміщенні кухні, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичного експерта №36/2020 від 13.11.2020, заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючих сліпих поранень грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до гострого малокрів`я внутрішніх органів та подальшої смерті ОСОБА_11 .

На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, та відмовити у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, просить повторно дослідити письмові докази у кримінальному провадженні.

В мотивах апеляційної скарги захисник вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про визнання недопустимим, як доказу, висновку судово-медичної експертизи №36/2020 від 21.10.2020 року, у зв`язку з тим, що експертом не встановлений час смерті потерпілої. Зазначає, що висновок експертизи неналежним чином оформлений експертом, оскільки кожен аркуш незавірений підписом та печаткою експерта. Звертає увагу на тому, що під час судового розгляду не з`ясовувалось, коли востаннє ОСОБА_8 бачився із потерпілою, крім того, до суду не було подано відеозапису, на якому зафіксований час виходу ОСОБА_8 із під`їзду та інші особи, які в день події проходили сходовою кліткою. Вважає, що вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння за 19 хвилин є малоймовірним. На думку захисника, ОСОБА_8 здійснював постріли по трупу потерпілої, оскільки вона не чинила жодного опору та на місці події не були виявлені сліди крові. Вказує на те, що ОСОБА_8 , який є неосудним не усвідомлював значення своїх дій, а тому суд першої інстанції необґрунтовано покликався у оскаржуваній ухвалі на умисел, як ознаку суб`єктивної сторони вчинення ним суспільно небезпечного діяння

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду змінити та виключити з її мотивувальної частини покликання на умисне вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_8 є неосудною особою, а тому позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначає, що умисел є ознакою усвідомленої вольової діяльності людини, прояв якої є неможливим у разі неосудності особи, тобто нездатності її усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказує, що умисел є елементом суб`єктивної сторони злочину та встановлюються лише щодо осудної особи. З огляду на це, вважає, що ОСОБА_8 , який є неосудним не усвідомлював значення своїх дій, а тому суд першої інстанції необґрунтовано покликався у оскаржуваній ухвалі на умисне вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, ОСОБА_8 , його захисника та законних представників, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги захисника - відмовити з наступних підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить повторно дослідити письмові докази у кримінальному провадженні з метою встановлення їх належності та допустимості щодо вини ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України..

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

На переконання колегії суддів, у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, у зв`язку з тим, що ним не наведено будь-яких доводів, що письмові докази у кримінальному провадженні, які слід повторно дослідити, досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та пришов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_8 та потерпілої. Показала, що близько 19:00 год. 20.10.2020 року біля її будинку вона побачила працівників поліції, які їй повідомили, що ОСОБА_8 вчинив вбивство потерпілої.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що є працівниками поліції та 20.10.2020 року близько 22:00 год. прибули на виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Показали, що ними був виявлений труп потерпілої. При цьому ОСОБА_8 вказав, що у нього з потерпілою виник конфлікт, в ході якого він застрелив її наявним у нього револьвером.

Вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується дослідженими та перевіреними у суді першої інстанції письмовими доказами.

З протоколу огляду місця події від 20-21.10.2020 року, із схемою, флеш-накопичувачем та фототаблицею до нього вбачається, що місцем події є квартира АДРЕСА_2 . Перед входом до кухні посеред кімнати виявлено труп ОСОБА_11 , у положенні лежачи на спині обличчям догори. Під час огляду місця події вилучено, серед іншого, металевий предмет ззовні схожий на револьвер із маркуваннями Cal. 4 mm Flobert Made in Turkey, із наявним із зворотної сторони рамки маркуванням E2VP-17120406 та написом на стволі MAJOR BERG 2,5, кобуру із шкірозамінника чорного кольору та 9 стріляних гільз, які знаходились у барабані вищевказаного предмета, схожого на револьвер (т. 1 а.с. 89-116).

Даними протоколу огляду трупа від 21.10.2020 року із фототаблицею до такого, встановлено, що на тілі трупа жіночої статі, виявленого у квартирі АДРЕСА_2 , наявні дві проникаючі та одну поверхневу рани. При внутрішньому дослідженні виявлено, що дві проникаючі рани проходять у грудну клітку та живіт. Рана №1 та рана №2 розміщені на передній поверхні грудної клітки справа, є проникаючими. Рана №3 (поверхнева) з металевою кулькою знаходиться в навколопупковій ділянці живота. Інших тілесних ушкоджень не виявлено. Крім того, у ході огляду трупа було вилучено, серед іншого, футболку білого кольору із написом Tom MONSTER та слідами отворів у верхній частині, які залишені предметом, схожим на кулю, металеву кулю, діаметром близько 5 мм, із рани (живота) потерпілої (т. 1 а.с. 118-124).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 21.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_8 серед пред`явлених йому для впізнання на фотознімках пістолетів упізнав той, із якого він заподіяв поранення потерпілій (т.1 а.с. 146-154).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного від 21.10.2020 року та відеозапису до нього, наявного на флеш-накопичувачі Micro CD, об`ємом 16 Gb, з якого вбачається, що ОСОБА_8 відтворив механізм подій, які відбувались близько 17:00 год. 20.10.2020 року, а саме те, що у вказаний час він повернувся додому, де знаходилася його мати ОСОБА_11 та у них виникла розмова, яка переросла у конфлікт. Останній показав, де знаходилася його матір, та де у той час знаходився він. У ході конфлікту ОСОБА_8 пішов до себе у кімнату, взяв пістолет під патрон Флобера, чорного кольору, зарядив його 9 набоями та, попрямував до матері, оскільки хотів її налякати. На відстані близько 4 м ОСОБА_8 здійснив попереджувальний постріл вгору, щоб його матір перестала кричати, проте очікуваної реакції не наступило, тому він здійснив ще постріли у бік потерпілої, яка сиділа на стільці на кухні. Після пострілів потерпіла не перестала кричати, тому ОСОБА_8 вибіг на вулицю. Повернувшись близько 18:30 год. додому, він виявив, що на кухні квартири лежала його матір у непритомному стані, після чого він викликав швидку допомогу. Однак, так як матір не реагувала на його дії, він зрозумів, що вона померла (т. 1 а.с. 155-158).

Даними висновку експертизи №246/2020 від 22.12.2020 року встановлено, що виявлені тілесні ушкодження, умовно позначені під №1-3 на тілі трупа ОСОБА_11 могли утворитися при обставинах, які зображено на відеозаписі, проведеного 21.10.2020 року слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 229-234).

Доводи захисника в апеляційній скарзі про неповноту судового розгляду, оскільки під час такого не були досліджені інші відеозаписи зі сходової клітки вказаного будинку, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду клопотання про витребування вищевказаних відеозаписів стороною захисту не заявлялись.

Таким чином, з огляду на змагальність процесу у кримінальному провадженні, відсутність клопотань про витребування додаткових доказів, а також те, що відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд здійснюється в межах висунутого обвинувачення на підставі наявних у кримінальному провадженні доказів, колегія суддів вважає доводи захисника з цього приводу такими, що не заслуговують на увагу.

Даними висновку експертизи №196/2020-мк від 15.01.2021 року встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи трьох клаптів шкіри та одягу трупа ОСОБА_11 , на двох клаптях шкіри №1 та №2 виявлено по одному наскрізному ушкодженню, а на клапті шкіри №3 з навколопупкової ділянки було виявлено одне поверхневе ушкодження. Дані ушкодження можуть бути вхідними вогнепальними, які утворились від дії одиночних ранячих снарядів (куль). На передній половині сорочки та футболки було виявлено 5 вхідних вогнепальних пошкоджень, на передній половині рейтуз - 3 вхідних вогнепальних пошкодження. Групу наявних пошкоджень можна пояснити проходженнями куль через складки одягу. Вказані пошкодження на одязі та тілі могли бути заподіяні кулями аналогічного наданій на експертизу кулі характеру (наявність міді, розміри) (т. 1 а.с. 235-243).

Зазначений висновок експертизи в процесі допиту у суді першої інстанції експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_15 був підтриманий ним у повному обсязі.

Висновком судово-медичної експертизи трупа потерпілої №36/2020 від 13.11.2020 року встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено вогнепальні кульові проникаючі сліпі поранення грудної клітки та живота, умовно позначені під №1 та №2, які утворилися прижиттєво, незадовго до моменту настання смерті, могли утворитись внаслідок пострілів з вогнепальної зброї, яка була споряджена снарядами (кулями), мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. (т. 1 ст. 166-169).

Доводи захисника про недопустимість вказаного висновку експертизи як доказу, оскільки на кожному аркуші такого відсутній підпис та печатка експерта, а також у ньому відсутня відповідь на запитання про час настання смерті потерпілої, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на показання, допитаного у суді першої інстанції, судово-медичного експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_16 , який підтримав свій висновок №36/2020 від 13.11.2020 року та пояснив, що час настання смерті потерпілої з точністю до хвилини встановити неможливо.

Крім того, з огляду на вищевказані висновки судово-медичної експертизи про те, що смерть потерпілої настала внаслідок пострілів з вогнепальної зброї, доводи захисника про те, що вказані постріли були вчинені вже по трупу потерпілої, колегія суддів вважає безпідставними.

Даними висновку судово-медичної експертизи №164/2020-мк від 29.10.2020 року, згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи трьох клаптів шкіри від трупа ОСОБА_11 , на двох клаптях шкіри №1 та №2 з правої бокової поверхні грудної клітки було виявлено по одному наскрізному ушкодженню, а на клапті шкіри №3 з навколопупкової ділянки було виявлено одне поверхневе ушкодження. Ушкодження на клапті шкіри №1 може бути вхідним вогнепальним, яке утворилося від дії одиночного ранячого снаряду. Ушкодження на клапті шкіри №2 утворилось від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, найімовірніше розміром до 0,5 см. Ушкодження на клапті шкіри №3 утворилось від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, розміром найімовірніше до 0,5 см, до складу якого входила мідь. Сторонніх включень у ділянках ушкоджень виявлено не було (т. 1 а.с. 173-175).

З висновку експертизи №СЕ-19/109/8/1-420БЛ/20 від 15.12.2020 року вбачається, що наданий на дослідження предмет ззовні схожий на револьвер, вилучений під час огляду місця події в коридорі квартири АДРЕСА_2 , не відноситься до вогнепальної зброї, а є 4-мм гладкоствольним дев`ятизарядним револьвером марки Ekol Major Berg 2.5 E2VP-17120406, кільцевого запалення калібру 4 мм, промислового виробництва Туреччини, придатний до стрільби патронами Флобера 4 мм. Крім того, надані на дослідження дев`ять предметів, вилучених із вищевказаної квартири у ході огляду місця події, є складовими частинами патронів, а саме стріляними (використаними) гільзами патронів Флобера кільцевого запалення калібру 4 мм. Вказані 9 гільз були вистріляні з наданого на дослідження 4-мм револьверу Ekol Major Berg 2.5 E2VP-17120406 (т. 1 а.с. 200-207).

Крім того, висновком експертизи №СЕ-19/109/8/1-419БЛ/20 від 16.12.2020 року встановлено, що наданий на дослідження предмет, подібний до кулі, що вилучений із тіла ОСОБА_11 , не відноситься до боєприпасів, а є складовою частиною патрону, а саме стріляною (використаною) кулею револьверного патрона Флобера кільцевого запалювання, калібру 4 мм, промислового (заводського) виробництва, що призначений для тренувальної (розважальної) стрільби поза межами спеціальних приміщень (тирів, стрільбищ тощо). Надана на дослідження куля, вилучена із тіла ОСОБА_11 , вистріляна з наданого на дослідження револьверу Ekol Major Berg 2.5 №E2VP-17120406 (т. 1 а.с. 208-211).

З висновку експертизи №СЕ/109/12/2-509МГ/20 від 05.01.2021 року вбачається, що на наданому для дослідження предметі, схожому на револьвер, а саме на руків`ї, гачку та барабані виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки клітин є змішаними, містять генетичні ознаки двох і більше осіб та можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючими ДНК-профілями. Домінуючі генетичні ознаки клітин, виявлених на руків`ї та барабані предмета, схожому на револьвер, збігаються між собою та збігаються зі зразком букального епітелію ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 212-225).

Даними висновку судово-психіатричної експертизи №5 від 20.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді поміщення до психіатричного закладу із суворим наглядом. Ознак симуляції психічного захворювання у діях ОСОБА_8 не виявлено (т. 1 а.с. 226-228).

Відтак, колегія суддів вважає, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи прокурора та захисника у апеляційних скаргах на необхідність виключення із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали покликання на те, що у вчиненому ОСОБА_8 суспільно небезпечному діянні наявна ознака суб`єктивної сторони зазначеного злочину, а саме умисел, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2022 року до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, у зв`язку з його неосудністю.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, 20.10.2020 близько 17:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись у квартирі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із своєю матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись раптово виниклим прямим умислом на вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи в цей час у коридорі вищевказаної квартири, за допомогою дев`ятизарядного револьвера марки Ekol Major Berg 2.5 № E2VP-17120406, попередньо ним спорядженого дев`ятьма патронами Флобера калібру 4 мм, здійснив постріли по тілу ОСОБА_11 , яка у той час сиділа на кріслі за столом у приміщенні кухні, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичного експерта №36/2020 від 13.11.2020, заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючих сліпих поранень грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до гострого малокрів`я внутрішніх органів та подальшої смерті ОСОБА_11 .

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, характеризується прямим умислом.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності).

Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Наявність умислу є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 судом першої інстанції визнаний неосудною особою та до нього у зв`язку з цим застосовані примусові заходи медичного характеру, а також з огляду на те, що наявність умислу як обов`язковий елемент суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 505 КПК України, не підлягає доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції необґрунтовано встановив наявність у вчиненому ОСОБА_8 суспільно небезпечному діянні вказаного вище елемента суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З огляду на це, колегія суддів приходить до переконання, що із мотивувальної частини ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2022 року слід виключити покликання на умисне вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що відповідно до ст. 408 КПК України, є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2022 року відносно ОСОБА_8 змінити та виключити із мотивувальної частини посилання на умисне вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4