Єдиний унікальний номер № 285/1647/21
Провадження № 1-кп/0285/304/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Новоград-Волинський кримінальне провадження №285/1647/21 (№0000064, 0000151, 0000378) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України
УСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав дане клопотання, просить його задовольнити мотивуючи тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений систематично не з`являється на виклики в судові засідання. 06.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.
Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до протоколу про затримання від 08.07.2022 було затримано ОСОБА_4 на підставі ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.07.2022.
10.07.2022 ОСОБА_4 доставлено до суду для вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень які відповідно до ст.12 КК України, віднесені до категорії не тяжких та тяжких злочинів.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Суд бере до уваги, що розгляд справи не розпочався, не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, що свідчить про те, що він може переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений є неодноразово судимий, наявність оголошених йому повідомлень про підозру, вісім єпізодів злочинної діяльності по пред`явлеому обвинуваченні, справа відносно яких перебуває на розгляді в суді - свідчить про те, що він може вчинити повторне кримінальне правопорушення.
Твердження обвинуваченого про безпідставність обрання йому запобіжного у виді тримання під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, суд вважає необґрунтованим. Обвинуваченим не надано суду належних доказів, які б давали підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ним не наведено доказів щодо відсутності ризиків під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з його боку своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Підстав обрати запобіжний захід обвинуваченому, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду клопотання - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи зазначені обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність визначення обвинуваченому застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд

постановив:
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 вересня 2022 року включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України. Визначити розмір застави у межах 60 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, що складає 156 000 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA 0000277, код отримувач: 26278626, МФО: 820172, Отримувач: ДКСУ м. Київ.

У разі внесення застави обвинуваченим, на нього будуть покладені обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, невиконання яких потягне за собою передбачені чинним КПК України наслідки.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1