ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7366/21

Провадження № 11-сс/4820/171/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

особи, на майно якої

накладено арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 18 березня 2021 року, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 25 лютого 2022 року клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 18 березня 2021 року, задоволено частково та накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на таке майно:
-договори купівлі продажу транспортних засобів від «ПП Джекпот 777» на 108 арк.,
-блокнот «Optical illusion» із рукописними записами,
-блокнот «Пумб» із рукописними записами,
-штамп «Реєстраційний номер Державтоінспекції №4978» від 16.07.2007,
-тримач із сім карткою «Київстар» із номером НОМЕР_1 ,
-тримач від сім картки НОМЕР_2 ,
-жорсткий диск «Seadate» серійний номер 9v94591в,
-копії договорів із додатками про реєстрацію транспортних засобів на 386 арк.,
-копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів на 211 арк., які поміщено у сейф пакет №7382678 і опечатано,
-ноутбук марки Aser моделі E5-511 серійний номер XM@WEV0235020CD013400, із зарядним пристроєм,
-ноутбук марки Lenovo моделі 20004 серійний номер EB1680139 із зарядним пристроєм,
-флешкартки із позначками Verbatium, із позначками флешкарту Verico 64, флешкарту із позначками FC 2Gb, флешкарту із металевим сірим корпусом без позначок, флешкарту із позначками Son, флешкарту адаптер чорного кольору, флешкарту формату microCD із адаптером,
- 84 купюри по 500 гривень на суму 42000 грн.,
- 100 купюр по 100 доларів США на суму 10000 доларів США,
- 100 купюр по 100 доларів США на суму 10000 доларів США,
- 32 купюри по 100 доларів США на суму 3200 доларів США,
- 76 купюр по 100 доларів США на суму 7600 доларів США,
- 85 купюр по 500 грн. на суму 42500 грн.,
- 90 купюр по 500 грн. на суму 45000 грн.,
- 47 купюр по 500 грн. на суму 23500 грн.,
- 88 купюр по 1000 грн. на суму 88000 грн.,
- 21 купюра по 1000 грн. на суму 21000 грн.,
- 380 ЄВРО,
- 152 долара США,
- 135 доларів США,
- 21 купюра по 1000 грн. на суму 21000 грн.,
- 29 купюр по 500 грн. на суму 14500 грн.,
- 250 грн.,
- 8 купюр по 500 грн. на суму 4000 грн.,
- 1 купюра по 1000 грн. на суму 1000 грн.,
- 220 грн.,
- 2500 грн.,
- 1000 грн.,
- 750 грн.,
- 7 купюр по 500 грн. на суму 35000 грн.,
- 1 купюра по 100 грн.,
- 29 купюр по 500 грн. на суму 14500 грн.,
- 2808 грн., всього виявлено і вилучено 328128 грн., 21087 доларів США, 380 ЄВРО,
-цифровий відеорекодер HIKVISION DS-7208,
- системний блок із позначками Powered by ASUS, які вилучені під час обшуку в приміщенні салону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які належать і де здійснює свою діяльність ОСОБА_7 та який знаходиться в нежитлових приміщення по алеї АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (53/100 частки), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
В іншій частині вимог клопотання відмовлено.
Слідчий суддя місцевого суду мотивував своє рішення тим, що матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягала сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, а відтак наявні підстави, з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

На переконання слідчого судді, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Ураховано й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею місцевого суду не встановлено.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 25 лютого 2022 року в частині накладення арешту на грошові кошти в загальній сумі 328128,00 грн, 31087,00 доларів США, 380 Євро, а саме: 84 купюри по 500 гривень на суму 42 000 грн; 100 купюр по 100 доларів США на суму 10 000 доларів США; 100 купюр по 100 доларів США на суму 10 000 доларів США; 32 купюри по 100 доларів США на суму 3 200 доларів США; 76 купюр по 100 доларів США на суму 7 600 доларів США; 85 купюр по 500 гривень на суму 42 500 грн.; 90 купюр по 500 гривень на суму 45 000 грн.; 47 купюр по 500 гривень на суму 23 500 грн.; 88 купюр по 1000 гривень на суму 88 000 грн.; 21 купюру по 1000 гривень на суму 21 000 грн.; 380 Євро; 152 долара США; 135 доларів США; 21 купюру по 1000 гривень на суму 21 000 грн.; 29 купюр по 500 гривень на суму 14 500 грн.; 250 грн.; 8 купюр по 500 гривень на суму 4 000 грн.; 1 купюру по 1000 гривень на суму 1000 грн.; 220 грн.; 2500 грн., 1000 грн.; 750 грн.; 7 купюр по 500 грн на суму 3 500 грн.; 1 купюру по 100 грн; 29 купюр по 500 грн на суму 14 500 грн.; 2 808 грн.

Уважав, що ухвала в описовій частині є такою, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, оскільки постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм права. При цьому слідчим суддею місцевого суду неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки доказам.
Зазначав, що строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали почав свій перебіг 25 березня 2022 року та відповідно останнім днем такого строку є 30 березня 2022 року.
Зауважував, що в даному випадку судом першої інстанції було допущено грубі порушення конституційного права ОСОБА_7 на захист та норм процесуального права.
Тобто, судом першої інстанції не було повідомлено власника майна про розгляд справи, але в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України розгляд даної справи було проведено за відсутності ОСОБА_7 , що призвело до порушення його прав на надання своїх доказів, пояснень та доводів.
Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування судового рішення.
Окрім того, в даному випадку розгляд клопотання про арешт майна було проведено слідчим суддею місцевого суду поза межами дводенного строку, передбаченого ч.1 ст.172 КПК України, що є грубим порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою підставу для скасування ухвали суду, постановленої за результатами такого розгляду.
Звертав увагу на те, що уповноважена особа, яка проводила обшук за місцем провадження господарської діяльності ОСОБА_7 , узагалі не мала жодних підстав та прав для вилучення в останнього будь-яких грошових коштів, адже мета проведення обшуку чітко окреслена в ухвалі слідчого судді від 13 лютого 2022 року та грошові кошти до цієї мети не входили.
Тобто, вилучення описаних в ухвалі грошових коштів є власною ініціативою особи, яка проводила обшук, з метою досягнення невідомих цілей, які виходять за межі переліку цілей проведення обшуку.
Таким чином, на його думку, є незрозумілою та необґрунтованою позиція слідчого судді місцевого суду про належність даних грошових коштів до речових доказів, адже жодним критеріям таких доказів вилучені грошові кошти не відповідають та відповідно накладення на них арешту не відповідає жодній меті, передбаченій ч.2 ст.170 КПК України.
Крім того, вилучені в ОСОБА_7 грошові кошти є результатом його законної господарської діяльності, адже були здобуті ним від здійснення такої діяльності та відображені в його бухгалтерській та фінансовій звітності.
Окрім доходу від господарської діяльності, ОСОБА_7 також отримує доходи у вигляді заробітної плати, як викладач Жмеринського РСТК ТСОУ, що підтверджується довідкою №14 від 18 лютого 2022 року.
У даному випадку вилучення та подальший арешт грошових коштів фактично зупинили можливість здійснення ОСОБА_7 своєї господарської діяльності, адже більша частина даних коштів були оборотними та їх відсутність унеможливлює подальше функціонування підприємницької діяльності ОСОБА_7 .
Проте, всупереч зазначеному слідчий суддя місцевого суду прийшов до необґрунтованого та передчасного висновку про необхідність накладення арешту на грошові кошти, які не мають жодного доказового значення в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_6 та особу, на майно якої накладено арешт ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Стаття 131 КПК України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Згідно із ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

На думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя суду першої інстанції повною мірою дотримався зазначених вимог закону.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

24 лютого 2022 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 18 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 16 лютого 2022 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, за фактами незаконного заволодіння чужим майном та незаконного заволодіння транспортними засобами за попередньою змовою групою осіб, зокрема, із невстановленими особами.
Крім того, в ході досудового слідства встановлено, що до вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_7 . Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими особами та спільно зі своїм сином ОСОБА_14 може на замовлення виготовляти підроблені документи, на підставі яких надалі незаконно перереєстровують автомобілі. Встановлено, що ОСОБА_7 займається підприємницькою діяльністю та видами його діяльності є виробництво іншого одягу й аксесуарів (основний), організування інших видів відпочинку та розваг, фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Свою підприємницьку діяльність він здійснює за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному приміщенні розмішений весільний салон: «Шарм», де ОСОБА_7 може займатися виготовленням підроблених документів.
16 лютого 2022 року в період часу з 10 год 13 хв по 15 год 16 хв у вказаному кримінальному провадженні з наведених мотивів на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук в приміщенні салону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює свою діяльність за місцем проживання ОСОБА_7 та який знаходиться в нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (53/100 частки), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено вищезазначені речі.
Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області від 16 лютого 2022 року, окрім іншого, вилучені в ході обшуку грошові кошти долучені як речовий доказ у кримінальному провадженні №0000116 від 18 березня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України.

Саме з метою того, що вказані матеріальні об`єкти, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та могли містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюючись під час кримінального провадження, було долучено як речові докази вказані кошти у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів уважає, що вказані грошові кошти, відповідають вимогам ст.98 КПК України, можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наразі наявні достатні правові підстави для накладення арешту на вказане майно.

Матеріали клопотання прокурора свідчать про відповідність майна ознакам речового доказу, оскільки воно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин його вчинення, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Окрім того, завданням арешту майна, зокрема, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ураховуючи правові підстави для накладення арешту та достатність фактів, що вказують на можливість вчинення кримінального правопорушення, виходячи із обставин викладених у клопотанні та встановлених в судовому засіданні апеляційного суду, накладення арешту, з метою повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального провадження, є підставним.

Щодо порушення строків на розгляд клопотання слід зазначити наступне.

Так посилання про порушення слідчим суддею строків, встановлених ч.1 ст.172 КПК, є безпідставним та не знайшло свого підтвердження з огляду на таке.

16 лютого 2022 року у вказаному кримінальному провадженні з наведених мотивів на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено вищезазначені речі.

18 лютого 2022 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вищезазначені речі та документи.

21 лютого 2022 року слідчий суддя місцевого суду повернув це клопотання на доопрацювання.

Після цього клопотання про арешт майна повторно подано прокурором до суду першої інстанції 24 лютого 2022 року, а вже 25 лютого 2022 року по ньому прийнято відповідне судове рішення.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат ОСОБА_6 просив скасувати (в частині накладення арешту на грошові кошти) ухвалу слідчого судді місцевого суду, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими пов`язується можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про арешт майна.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висловлена правова позиція, згідно якої при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.
Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно належним чином перевірені слідчим суддею суду першої інстанції. При цьому було досліджено, а також з`ясовано обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Серед іншого, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ встановлює, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування повинно бути ретельним, що означає обов`язок органів влади завжди добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки та зобов`язання вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події («Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Указане в свою чергу слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення, процесуального примусу, або втручання у її права і свободи.
У суді апеляційної інстанції адвокату в інтересах власника майна надана можливість доводити обґрунтованість своєї позиції щодо вказаного клопотання.
З урахуванням наведених мотивів, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Як убачається з ухвали, наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно перевірялися судом першої інстанції. При цьому були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що незастосування арешту може призвести надалі до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі адвоката в інтересах власника майна підстави, з яких останній просить скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Указані в апеляційній скарзі обставини не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та не слугують в даному випадку підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст.98, 170-173, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2022 року щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000116 від 18 березня 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2