Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1699/19
Провадження №1-кп/523/307/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

24.10.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004565 від 27.09.2018 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей (зі слів обвинуваченого), офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-21.02.2011р. Суворовським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 3р. позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2р.;

-19.12.2012р. Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4р. позбавлення волі, звільнений 24.02.2016р. по відбуттю покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018р., ввечері, повторно, ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_3 , де побачив, належний ОСОБА_5 автомобіль марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, майно із якого, визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вищевказаного автомобіля і за допомогою викрутки, відкрив двері та багажник автомобіля, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не зможе запобігти реалізації його злочинного умислу, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, таємно викрав зварювальний апарат вартістю 2650грн., шуруповерт вартістю 1200грн., турбіну - 2200грн., турбіну - 1000грн., електронасос із шлангом - 300грн., намагнічений рівень, довжиною 1м. - 800грн., намагнічений рівень, довжиною 0,5м. - 400грн., переноску, довжиною 80м. - 960грн., переноску, довжиною 20м. - 240грн., рулетку - 186грн., рулетку, довжиною 10м. - 186грн., акумулятор - 1100грн., зварювальну маску - 490грн., хрестову викрутку - 165грн., плоску викрутку - 165грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 12042гривень.

Крім того, повторно, 29.09.2018р., ввечері, ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_4 , де побачив, належний ОСОБА_7 автомобіль марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, майно із якого визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вказаного автомобіля та за допомогою викрутки, відкрив багажник, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не зможе запобігти реалізації його злочинного умислу, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, таємно викрав шліфувальну машинку вартістю 900грн., домкрат - 300грн., набір інструментів в кейсі - 300грн. Після чого,

ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1500гривень.

Крім того, повторно, 25.11.2018р., ввечері, ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_5 , після чого зайшов всередину будинку та став підніматися сходами. Перебуваючи між 6 і 7 поверхами, ОСОБА_6 побачив комору, в якій перебувало, належне ОСОБА_8 майно, яке останній відповідно визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до дверей комори і за допомогою викрутки відчинив останні, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не може запобігти реалізації його злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник всередину, де таємно викрав велосипед вартістю 5000грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5000гривень.

Крім того, повторно, 18.01.2019р., ввечері, ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_6 , де побачив, належний ОСОБА_9 автомобіль марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , бежевого кольору, майно із якого визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, ОСОБА_6 пралізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вказаного автомобіля та за допомогою викрутки розбив скло передніх пасажирських дверей і кришки багажника цього автомобіля, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, та не може запобігти реалізації його злочинного умислу, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, проник всередину автомобіля, де таємно викрав набір інструментів в кейсі, вартістю 1300грн., домкрат в кейсі - 1000грн., компресор в чохлі - 700грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3000гривень.

Крім того, повторно, 19.01.2019р., ввечері, ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_7 , де побачив, належний ОСОБА_10 автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , бежевого кольору, майно із якого визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вказаного автомобіля та за допомогою викрутки розбив скло задніх правих пасажирських дверей, і переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не може запобігти реалізації його злочинного умислу, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, проник всередину, де таємно викрав перфоратор в кейсі, вартістю 2800грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2800 гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує: за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив низку аналогічних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей (зі слів обвинуваченого), не працюючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, часткове відшкодування потерпілим спричиненої матеріальної шкоди, шляхом повернення раніше викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив низку аналогічних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей (зі слів обвинуваченого), не працюючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, повне визнання своєї вини, часткове відшкодування потерпілим спричиненої матеріальної шкоди, шляхом повернення раніше викраденого майна та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкціями ч.2 і ч.3 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід до набрання вироку законної обрати щодо ОСОБА_4 - тримання під вартою.

Речові докази: набір інструментів, домкрат, компресор - вважати повернутими за належністю ОСОБА_9 ; перфоратор - відповідно ОСОБА_10 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення

Головуючий суддя ОСОБА_1