Справа № 545/3421/22
Провадження № 1-в/545/829/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, освіта професійна-технічна, одружений, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ;

засуджений: 14.03.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 121 ч.2, 71 КК України до 8 років позбавлення волі,-

встановив:
До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «Темнівської виправної колонії (№100) в судове засідання не з`явився.

Засуджений ОСОБА_4 подав письмове клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
Суд вважає можливим розглянути подання ДУ «Темнівської виправної колонії (№100) за відсутності представника та засудженого, приймаючи до уваги неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції, враховуючи складний стан, проведення активних бойових дій на території міста Харкова.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На думку суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

ОСОБА_4 засуджений 14.03.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ст. 121 ч. 2, 71 КК України до 8 років позбавлення волі.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_4 у державну установу «Темнівська виправна колонія (№ 100)» засуджений прибув 29.04.2016 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності да рази, дисциплінарне стягнення погашені у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії заохочувався тринадцять разів.
Працевлаштований до промислової зони установи, на дільниці виготовлення контейнера до праці ставиться сумлінно. Підтримує доброзичливі взаємовідносини з засудженими позитивної спрямованості, на критику в свою адресу реагує адексатно.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий за умисні злочини, протягом строку відбуття покарання в ТВК №100, а саме з 29.04.2016 року, мав 13 заохочень та 2 стягнення, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вести за таких обставин мову про те, що своїм ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 1998 року за умисні злочини. А тому, на думку суду у разі звільнення його умовно-достроково є висока вірогідність вчинення ним нового злочину.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_4 не повністю довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання допустив два порушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання, а зміни в світогляді останнього не свідчать, що він довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення клопотання не має.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1