Справа № 297/1497/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2022 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 24.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2022 року до слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про знищення речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 24.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що за результатами досудового розслідування слідчий Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 24.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Зі змісту клопотання органу досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування визнано речовими доказами патрони калібру 5,6 мм в кількості 338 штук.

На даний час, згідно постанови слідчого речові докази, а саме патрони калібру 5,6 мм в кількості 338 штук зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів.

У відповідності до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

На даний час клопотань про передачу майна від заінтересованих осіб не надходило. Вилучене майно є таким, що пов`язано з незаконним обігом боєприпасів.

У зв`язку наведеним, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про знищення речового доказу в порядку п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Разом з цим, прокурор подав клопотання про знищення речового доказу на розгляд слідчому судді, всупереч вимогам ч. 9 ст. 100 КПК України, яка передбачає розгляд такого клопотання судом, а не слідчим суддею.

Таку ж позицію висловив і Верховний Суд у своїй постанові від 08 грудня 2020 року у справі № 234/17070/19, провадження № 51 - 4008 км 20.

Зокрема, зазначивши, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Відповідні висновки щодо застосування норм права сформульовані також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к, у провадженні № 13-16 cво 18 та у справі № 237/1459/17, у провадженні № 13 - 19 кс 18, а також у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5 - 142 кс (15) 17 у справі № 757/49263/15-к.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 309 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 24.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6