Справа № 683/3952/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 серпня 2014 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн., який сплачено 13 жовтня 2014 року;

- 23 листопада 2015 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 30 червня 2016 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 15 червня 2020 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців, 20 липня 2020 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 у третій декаді серпня 2021 року близько 12 години, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для подальшого використання його у своїх особистих цілях, шляхом обману незаконно заволодів автомобілем марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , червоного кольору, 1994 року випуску, вартістю 47704,12 грн., що згідно свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_9 та яким законно володіла ОСОБА_5 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом обману, у третій декаді серпня 2021 року близько 12 години, перебуваючи по вул. Подільська,4 в с. Пашківці Хмельницького району Хмельницької області, зустрівся із законним власником автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 . В ході огляду вказаного автомобіля під виглядом потенційного покупця ОСОБА_7 домовився із ОСОБА_5 про здійснення оплати за покупку вищезазначеного автомобіля частинами, а саме по 185 доларів США на місяць, починаючи з 05 вересня 2021 року, при цьому запевнив її, що буде своєчасно виплачувати обумовлені суми коштів до сплати загальної суми еквівалентної 2200 доларів США, необхідної для придбання автомобіля, після чого отримав від ОСОБА_5 два ключі від автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_3 та вказаний автомобіль, на якому поїхав у невідомому напрямку й у подальшому не здійснив жодного платежу за автомобіль, продавши його 24 вересня 2021 року без згоди ОСОБА_5 для ОСОБА_6 за 10000 грн., які використав на власні потреби.

Крім того, ОСОБА_7 24 вересня 2021 року в обідню пору, перебуваючи у приміщенні будівлі №82/4, що по вул. Ізяславській в м. Старокостянтинів Хмельницької області, з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 10000 грн. за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 з метою протиправного заволодіння чужим майном під виглядом продажу автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_9 та яким законно володіла ОСОБА_5 , повідомив завідомо неправдиву інформацію ОСОБА_6 про те, що вказаний автомобіль перебуває у його володінні та що він має намір продати вказаний автомобіль, оскільки потребує грошових коштів на утримання своєї новонародженої дитини, тим самим створив у ОСОБА_6 переконання правомірності його дій.

В подальшому, у той же час ОСОБА_7 , перебуваючи на території пункту прийому металобрухту у приміщенні будівлі, що по АДРЕСА_3 , без будь-якого тиску та за згодою сторін уклав договір купівлі-продажу із ОСОБА_6 , за яким автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , без згоди його законного володільця ОСОБА_5 , продав для ОСОБА_6 , отримавши від останнього 10000 грн. в якості оплати за вказаний автомобіль, які використав на власні потреби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнає у повному обсязі та пояснив, що мав намір займатись перевезенням пасажирів. Оскільки коштів на придбання автомобіля у нього не було, тому наприкінці серпня 2021 року у с. Пашківці за місцем проживання ОСОБА_5 він домовився із останньою про придбання у неї автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , за 2200 доларів США, які мав сплатити на протязі року щомісячними платежами в сумі 185 доларів США, починаючи з 05 вересня 2021 року. На виконання домовленості ОСОБА_5 передала йому автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі, після чого він почав користуватись автомобілем. В зв`язку із фінансовими труднощами він не мав можливості сплачувати ОСОБА_5 за автомобіль й жодного платежу не зробив. У вересні 2021 року він передав вказаний автомобіль ОСОБА_6 під заставу, отримавши від останнього 6000 грн. Цю суму він мав намір повернути ОСОБА_6 та забрати автомобіль назад. Вказує, що договір купівлі-продажу автомобіля від 24 вересня 2021 року він писав пізніше, коли вже було зафіксовано звернення у поліцію й дані, які зазначені у цьому договорі не відповідають дійсності, зокрема автомобіль він не продавав за 10000 грн., а передав ОСОБА_6 під заставу за 6000 грн.

Незважаючи на такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 його вина у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що є законним володільцем автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , який придбала у ОСОБА_9 , однак у встановленому законом порядку на себе вказаний автомобіль не реєструвала. Наприкінці серпня 2021 року за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 вона домовилась із ОСОБА_7 про продаж

йому вищезазначеного автомобіля. Згідно домовленості вона передала ОСОБА_7 автомобіль, свідоцтво про реєстрації та ключі, а він мав на протязі року сплатити їй 2200 доларів США щомісячними платежами по 185 доларів США, починаючи з 05 вересня 2021 року. Будь-яких договорів вона з ОСОБА_7 не укладала, розписки про виплату коштів він не надавав, усе відбувалось в усній формі. Однак, ні у вересні, ні у жовтні, а ні у подальшому ОСОБА_7 коштів їй не заплатив, на телефонні дзвінки не відповідав та заблокував її у соціальних мережах. Вона намагалась знайти ОСОБА_7 , їздила до нього додому за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання, однак ні ОСОБА_7 , а ні автомобіля не знайшла. У листопаді 2021 року вона випадково побачила свій автомобіль на «авторозбірці», що по вул. Ізяславська в м. Старокостянтинів, однак потерпілий ОСОБА_6 не допустив її до автомобіля через відсутність у неї документів на автомобіль, після чого вона зрозуміла, що її обманули та звернулась із відповідною заявою у поліцію. Підтвердила, що не давала ОСОБА_7 дозволу на продаж автомобіля третім особам.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що 24 вересня 2021 року в обідню пору до нього зателефонував ОСОБА_7 та запропонував придбати у нього автомобіль, на що він погодився. ОСОБА_7 доставив автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», червоного кольору, який був у несправному стані, за адресою: АДРЕСА_3 , де він його оглянув і вирішив придбати за 10000 грн. ОСОБА_7 власноруч написав договір купівлі-продажу, після чого він віддав йому 10000 грн., а ОСОБА_7 залишив йому автомобіль, передав ключі та документи на автомобіль. Вказує, що він неодноразово запитував у ОСОБА_7 чи це його автомобіль, на що останній запевнив, що автомобіль його, що у нього народилась дитина і йому потрібні кошти. Оскільки у ОСОБА_7 було свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля, тому він повірив йому і придбав автомобіль.

Факт законності володіння ОСОБА_5 автомобілем марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який показав, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», червоного кольору, значиться він, однак вказаний автомобіль він продав своїй сестрі ОСОБА_5 , передав їй ключі від автомобіля та документи на автомобіль, в зв`язку із чим станом на серпень 2021 року саме ОСОБА_5 була законним володільцем автомобіля.

Про домовленість між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо купівлі-продажу автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Зокрема, свідок ОСОБА_10 підтвердив, що був присутній при тому, як наприкінці серпня 2021 року в с. Пашківці ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовлялись про продаж-купівлю належного ОСОБА_5 автомобіля марки «NISSAN», червоного кольору, зокрема він чув, що ОСОБА_7 мав сплачувати вартість автомобіля певними частинами кожного місяця, однак в якій сумі він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_11 показав, що десь приблизно 25 серпня 2021 року він разом із ОСОБА_7 приїжджали до ОСОБА_5 в с. Пашківці та оглядали автомобіль марки «NISSAN», червоного кольору, який ОСОБА_5 продавала, а ОСОБА_7 хотів купити. Оскільки на той момент автомобіль ще ремонтували, то ОСОБА_7 домовився із ОСОБА_5 про купівлю автомобіля на виплату. В подальшому ОСОБА_5 передала автомобіль ОСОБА_7 , а останній мав кожного місяця сплачувати їй певну суму грошей, однак чи передавав він кошти йому не відомо.

Свідок ОСОБА_9 показав, що зі слів ОСОБА_5 йому відомо про те, що вона продала автомобіль марки «NISSAN», червоного кольору, ОСОБА_7 , який мав частинами сплачувати їй вартість автомобіля, однак з нею не розрахувався, після чого вона побачила свій автомобіль у користуванні сторонньої особи.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16 листопада 2021 року, вбачається, що 16 листопада 2021 року ОСОБА_5 звернулась із заявою до ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, у якій повідомила, що у третій декаді серпня 2021 року

ОСОБА_7 заволодів шахрайським шляхом автомобілем марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , під приводом купівлі автомобіля у розстрочку.

В ході огляду місця події території пункту прийому металобрухту, що по АДРЕСА_3 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 , виявлено та вилучено автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , що підтверджується протоколом огляду місця події від 17 листопада 2021 року з фототаблицею.

Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-21/9540-АВ від 03 грудня 2021 року ринкова вартість автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, станом на 31 серпня 2021 року становила 47704,12 грн.

В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 в присутності двох понятих на місці події детально показав як він приїхав до ОСОБА_5 в с. Пашківці, як оглядав автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, як повідомляв ОСОБА_5 , що у нього зараз не має грошей, а також як домовився про купівлю у неї автомобіля за 2200 доларів США, які мав сплачувати на протязі року щомісячними платежами по 185 доларів США, починаючи з 05 вересня 2021 року, зазначивши, що ця домовленість між ними відбулась в усній формі, як ОСОБА_5 передала йому автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 08 грудня 2021 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії.

Факт продажу ОСОБА_7 автомобіля марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , потерпілому ОСОБА_6 , окрім показань останнього, підтверджується оригіналом «договору купівлі-продажу автомобіля» від 24 вересня 2021 року, оформленим у виді розписки ОСОБА_7 , у якій зазначено, що ОСОБА_7 продає належний йому на праві приватної власності автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який не перебуває під арештом та заставою, для ОСОБА_6 за 10000 грн. У розписці є примітка, що вказане написано ОСОБА_7 власноручно без будь-якого тиску при повній свідомості.

Даними висновку судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/123-21/10196-ПЧ від 22 грудня 2021 року підтверджено, що рукописний текст та підпис у вищезазначеному договорі купівлі-продажу від 24 вересня 2021 року виконаний ОСОБА_7 .

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Так, досліджені судом вищезазначені докази, а також поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 до передачі йому автомобіля, який під приводом потенційного покупця, не маючи грошових коштів, домовився про купівлю автомобіля з розстрочкою сплати коштів за цей автомобіль, запевнивши ОСОБА_5 , що буде щомісяця сплачувати їй 185 доларів США, отримав у користування автомобіль, ключі та документи на автомобіль, а також його поведінка після передачі автомобіля, зокрема, те, що він на протязі вересня-листопада 2021 року не сплатив для ОСОБА_5 жодних коштів за автомобіль, уникав її і через незначний проміжок часу (в межах місяця) після отримання автомобіля продав його потерпілому ОСОБА_6 , а кошти від продажу витратив на власні потреби, свідчать у своїй сукупності про те, що ОСОБА_7 не мав наміру сплачувати ОСОБА_5 кошти за вказаний автомобіль, тобто незаконно заволодів вказаним автомобілем шляхом обману потерпілої ОСОБА_5 .

Крім того, досліджені судом докази, зокрема, показання потерпілого ОСОБА_6 , власноруч написаний ОСОБА_7 договір купівлі-продажу від 24 вересня 2021 року, протокол огляду місця події від 17 листопада 2021 року, ході якого у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено автомобіль, належний ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля, свідчать про те, що ОСОБА_7 , видавши автомобіль за свій власний, обманув ОСОБА_6 та, продавши автомобіль останньому, заволодів його грошовими коштами.

Показання ОСОБА_7 про те, що він вказаний автомобіль не продавав ОСОБА_6 , а передав йому у заставу, за що отримав від ОСОБА_6 6000 грн., і в подальшому мав намір повернути собі цей автомобіль, є голослівними, не підтверджені жодними доказами та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , а також власноруч написаним ОСОБА_7 договором купівлі-продажу від 24 вересня 2021 року, у якому він вказує, що автомобіль є його власністю, що він продає його ОСОБА_6 за 10000 грн., що кошти в сумі 10000 грн. він отримав повністю і до ОСОБА_6 будь-яких претензій не має.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно (по епізоду з потерпілою ОСОБА_5 ), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а також у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим повторно (по епізоду з потерпілим ОСОБА_6 ), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-якими психічними захворюваннями чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно, тому суд визнає його осудними та відповідальними за скоєне.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

При цьому, згідно обвинувального акту обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватись конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , хоча й визнав свою вину, однак таке визнання є формальним, оскільки обвинувачений не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, вказував про неправдивість показань потерпілого ОСОБА_6 та заперечував факт продажу автомобіля ОСОБА_6 , вказуючи, що він передав йому автомобіль у заставу, отримавши 6000 грн., заподіяну шкоду не відшкодував, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується із вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

З огляду на викладене, суд не вбачає у поведінці ОСОБА_7 щиро каяття, яке б могло пом`якшити йому покарання.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Формальне визнання ОСОБА_7 своєї вини при невизнанні обставин вчинення

кримінальних правопорушень не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно обвинувального акту обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 , не зазначено.

Разом з тим, ОСОБА_7 неодноразово був засуджений Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області, зокрема 14 серпня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України, 23 листопада 2015 року з ч.3 ст.185 КК України, 30 червня 2016 року за ч.2 ст.289 КК України, 15 червня 2020 року за ч.2 ст.289 КК України, що відповідно до ст.34 КК України є рецидивом кримінальних правопорушень та відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки в обвинувальному акті не зазначено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 , тому при наявності такої обставини суд не може її брати до уваги, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

А тому, при призначенні покарання суд враховує, що обставини, які б обтяжували ОСОБА_7 покарання, відсутні.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, не працює, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, завдану потерпілим шкоду не відшкодував, в загальному хоча й визнав свою вину у вчинені інкримінованих йому злочинів, однак таке визнання носить формальний характер, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення ним не визнаються, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у виді реального позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став і при непогашеній судимості через рік після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив два корисливих злочини.

Визначаючи вид покарання ОСОБА_7 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, усі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення злочинів, відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, думку потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які наполягають на суворому покаранні у виді реального позбавлення волі, а також досудову доповідь Хмельницького районного сектору №7 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області від 19 травня 2022 року, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий, а його виправлення без ізоляції від суспільства є не можливим, і приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення з реальним його відбуванням.

При цьому, враховуючи, що в злочинних діях ОСОБА_7 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом наявний корисливий мотив, тому йому слід призначити також додаткове покарання у виді конфіскації усього майна, крім житла.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , до вступу вироку у законну силу йому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі на тривалий строк, а тому перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду та відбування покарання, продовжувати займатись злочинною діяльністю. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода в сумі 10000 грн., які він заплатив обвинуваченому за автомобіль, однак права власності на вказаний автомобіль не набув, а тому з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 10000 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Внаслідок вчинення ОСОБА_7 шахрайських дій відносно ОСОБА_6 , останній позбавився свого майна, а саме, грошових коштів в сумі 10000 грн., в зв`язку із чим зазнав душевних страждань та хвилювань, змушений був витрачати зусилля для захисту та відновлення своїх прав, а також докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки був позбавлений можливості використовувати як грошові кошти, так і автомобіль, який йому продав ОСОБА_7 .

За таких обставин, розмір моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_12 , суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також того, що моральна шкода не є засобом збагачення, визначає у 5000 грн.

Саме такий розмір, на думку суду є належною компенсацією завданої ОСОБА_6 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.

Судові витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1029,72 грн., та судової почеркознавчої експертизи в сумі 2745,92 грн., а всього в сумі 3775,64 грн. в силу ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна, крім житла.

Обрати ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання (з моменту фактичного затримання).

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 10000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3775 грн. 64 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2021 року на автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , червоного кольору, 1994 року випуску, скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «NISSAN» моделі «SANNY», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Попова,2 в м. Старокостянтинів Хмельницької області повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження (Т.2 а.с.68) - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- оригінал договору купівлі-продажу від 24 вересня 2021 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження (Т.2 а.с.67) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок в частині обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: