Справа № 308/5379/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2022 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , затриманої особи, щодо якої розглядається клопотання про продовження екстрадиційного арешту ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), захисника - адвоката ОСОБА_6 , перекладача - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання Першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заводоуковськ, Тюменської області, російської федерації, росіянина, який розшукується правоохоронними органами російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу російської федерації,
та продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам російської федерації, -
Перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою відносно арештованого громадянина російської федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, уродженця м. Заводоуковськ, Тюменської області, російської федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу російської Федерації.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство). Ініціатором розшуку є слідча частина слідчого управління управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації в Тюменській області.
09.02.2021 року слідчим СЧ СУ УМВС РФ по Тюменській області винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у вказаній кримінальній справі та пред`явлено обвинувачення у вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Постановою від 15.02.2021року обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук. Постановою Центрального районного суду м. Тюмені від 16.02.2021року стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
За даними сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Закарпатській області громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК російської федерації (шахрайство).
17.11.2021 року в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на території міста Ужгород Закарпатської області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , російської федерації.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021року стосовно затриманого, в порядку ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.159 КК Російської Федерації.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно останнього Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України 20.12.2021року доручено Закарпатській обласній прокуратурі.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.12. 2021 року відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, встановлено строк дії ухвали про застосування екстрадиційного арешту по 21 січня 2022 року включно.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2022року вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021, згідно якої відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2022року визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). Строк дії ухвали встановлено до 22.03.2022року.
Вказане рішення слідчого судді було оскаржено захисником до апеляційної інстанції, однак по теперішній час не розглянуто.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21.03.2022 вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2022 року, залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). Строк дії ухвали встановлено до 14.05.2022.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2022 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_4 в порядку ч. 12 ст. 584 КПК України, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Офісом Генерального прокурора строк екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) продовжено до 20.06.2022. На даний час екстрадицій на перевірка триває.
Інкриміновані ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) злочинні діяння за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року.
Строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.
Згідно відомостей ГУ ДМС в Закарпатській області ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) щодо отримання громадянства України не звертався, зареєстрованим/знятим з реєстрації на території області не значиться.
Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) на військовому обліку не перебуває, відомостей щодо проходження ним військової служби та участі у проведенні ООС (АТО) відсутні.
14.01.2022 року до обласної прокуратури надійшли листи ГУ ДМС в Закарпатській області про те, що громадянином російської федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) подано звернення про намір отримати захист в Україні.
21.01.2022року звернення ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ГУ ДМС в Закарпатській області прийнято до розгляду.
За результатами розгляду заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) 09.02.2022 року ГУ ДМС в Закарпатській області прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
На підставі наведеного, прокурор просить визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), під вартою та продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, при цьому зазначила, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації, який відповідає злочину за законодавством України ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також вказала, що Офісом Генерального прокурора строк екстрадиційної перевірки продовжено до 20.06.2022 року.
Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, вказала на відсутність підстав для продовження тримання під вартою ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). Зазначила, що клопотання прокурора про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), під вартою та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) постійно дублюється, однак обставини змінилися, зокрема зазначає, що її підзахисний звернувся до міграційної служби та подав заяву на статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту в України. Крім того вказала, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) одружений з ОСОБА_9 , у шлюбі у них народилися троє дітей, які переїхали в Україну, двоє з них мають тимчасові посвідчення, які підтверджують громадянство України. Уся сім`я проживає в м. Ужгороді, Закарпатської області, а тому останній не має наміру повертатися до Російської Федерації. При цьому дружина ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_10 уклала із гр. ОСОБА_11 договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим захисник просить відмовити в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 з приводу внесеного клопотання, пояснення ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство ).
09.02.2021 року слідчим СЧ СУ УМВС РФ по Тюменській області винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у вказаній кримінальній справі та пред`явлено обвинувачення у вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Згідно постанови оперуповноваженого УМВС Росії по м. Тюмені від 15.02.2021 року, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), оголошено в міжнародний розшук з метою його видачі. Розшук оголошено на території країн-членів Інтерпола України, Польщі.
Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Тюмені від 16.02.2021 року відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до двох місяців, обраховуючи строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) під вартою у випадку його екстрадиції на території РФ з моменту перетину державного кордону РФ або з моменту його фактичного затримання на території РФ.
Згідно даних сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Закарпатській області громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство).
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації № 81/3-378-2021 від 16.12.2021 року про взяття під варту та видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.159 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021 року, відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), громадянина Російської Федерації, застосовано тимчасовий арешт строком до 40 (сорока) діб у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2021 року відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, встановлено строк дії ухвали про застосування екстрадиційного арешту по 21 січня 2022 року, включно, яку ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2022 року, залишено без змін.
Питання щодо наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), та продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам російської федерації, неодноразово переглядалися, востаннє, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпастької області від 17.03.2022 року продовжено строк застосування до нього екстрадиційного арешту, з перевіркою слідчим суддею наявності підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення не пізніше 14.05.2022 року.
Відповідно до вимог ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за скоєння правопорушення.
Згідно з ст. 12 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 р., ратифікованої із заявами і застереженнями Законом N 43/98-ВР (43/98-ВР) від 16.01.98 року, запит, інші шляхи передачі запитів можуть бути встановлені за прямою згодою між двома або декількома Сторонами виданої відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.
За вимогами ст. 56 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року» договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення їх до кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних і кримінальних справах» передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.
Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане діяння на час розгляду клопотання не закінчилися.
У відповідності до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Статтею 5 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Відповідно до ст. 60 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року «після одержання вимоги запитувана Договірна Сторона негайно вживає заходи до взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видача не може бути здійснена». Вищезазначені міжнародні договори не денонсовані.
Згідно з вимогами ст. 63 Віденської конвенції про право міжнародних договорів розрив дипломатичних або консульських відносин між учасниками договору не впливає на правові відносини, встановлені між ними договором, за винятком випадків, коли наявність дипломатичних або консульських відносин потрібна для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 541 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Згідно ч. 10, 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Частинами 1, 2 ст. 587 КПК України передбачено, що екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.
Згідно із ч. 1 ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.
У відповідності до вимог п. 6 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У постанові Пленуму Верховного суду України № 16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» роз`яснено, що місцеві суди на виконання Європейської конвенції та аналогічних положень інших міжнародних договорів України приймають до свого провадження і розглядають по суті подання прокурорів або погоджені з ними подання органів, котрі виконують запити інших держав про видачу, тимчасовий арешт осіб з метою їх доставки під вартою до компетентного органу держави, що надсилає запит, на термін, встановлений Європейською конвенцією або іншим міжнародним договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Статтею 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у тому числі стосовно перебуваючих з ним на території України неповнолітніх дітей (членів сім`ї заявника або таких, які знаходяться під його опікою чи піклуванням), внесених до анкети заявника, на визнання яких біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, є письмова згода заявника, висловлена в анкеті чи заяві, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом місяця з дня отримання особової справи заявника та письмового висновку. Строк прийняття рішення може бути продовжено керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, але не більш як до трьох місяців.
Факт того, що ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) звернувся до ГУ ДМС України в Закарпатській області із заявою про отримання статусу біженця, не є підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки, на теперішній час ГУ ДМС України в Закарпатській області не приймало рішення про визнання ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
На даний час екстрадиційна перевірка щодо вказаної особи не завершена та зокрема: прокуратурою не отримано відповіді на запити адресовані ДМС України про надання йому статусу біженця, що унеможливлює прийняття висновку за результатом перевірки.
При цьому, відповідно до ч. 8 ст.584 КПК України слідчим суддею не досліджується питання про винуватість особи та не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.
Поряд з цим, відповідно до приписів ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею враховується: наявність відомостей про те, що ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК російської федерації (шахрайство); тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_14 ( ОСОБА_5 ) у разі засудження, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 159 КК рф відповідає ч. 4 ст. 190 КК України, санкція за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто є екстрадицій ним.
Також слідчий суддя під час розгляду клопотання приймає до уваги вік та стан здоров`я ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ), щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності. При цьому , згідно з відповіддю на адвокатський запит, наданою Філією Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 04.04.2022 № 483/ЧН-22, за час перебування під вартою ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) звертався до лікаря терапевта медичної частини ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» і такий був оглянутий лікарем і йому призначено курс лікування . Стан здоров`я ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ), на даний час відповідає перебігу наявних захворювань та даних про те, що ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) не може утримуватись в .ДУ «Закарпатська УВП (№ 9) суду не надно.
Слідчим суддею також критично оцінюється твердження захисника ОСОБА_6 про те, що міцні соціальні зв`язки ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ), який приїхав на територію України до дружини та дітей з метою постійного їх проживання на території України, дозволяють слідчому судді застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України з наступних підстав.Так, органом, що здійснює екстрадиційну перевірку щодо особи є Закарпатська обласна прокуратура , місцезнаходження якої місто Ужгород, Закарпатської області. Як з`ясовано у судовому засіданні, ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) на даний час немає місця реєстрації на території України, однак, має намір проживати в АДРЕСА_2 ., у квартирі, яку надає в оренду сестра дружини ОСОБА_15 . Однак, жодних документів, що підтверджували б правоо власності ОСОБА_15 на вказане нерухоме майно- квартиру, що надаватиметься в оренду ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) захисником ОСОБА_6 у судовому засіданні не надано.
Окрім того, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) із заявою до ДМС України про надання йому статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, останній звернувся 20 грудня 2021 року, а рішення про взяття під варту, оголошення в міжнародний розшук останнього, компетентними органами Російської Ферерації були прийняті ще у лютому 2021 року, тобто, вже після того, як компетентним органами Російської Ферерації було прийнято рішення про його видачу 16.12.2021 року.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) є особою яка потребує додаткового захисту через свої політичні переконання, з вересня 2020 року проживає в м. Ужгород (Україна), його дружина орендує квартиру в м. Ужгород та те, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) подав заяву про визнання його біженцем заслуговують на увагу, проте, на даний час у слідчого судді відсутні підстави вважати вказані наміри такими, що реалізовані в тому обсязі, щоб унеможливити ризик втечі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) задля запобіганню притягнення його до кримінальної відповідальності у випадку передачі до компетентних органів російської федерації.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що на даний час, продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 )., з метою уникнення його видачі та в подальшому притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК рф на території російської федерації, знаходячись на волі може вдатися до втечі, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). під вартою, а продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам російської федерації є єдиним запобіжним заходом достатнім для запобігання можливим спробам особи переховуватись.
Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою не гарантуватимуть запобіганню втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.
Будь яких обставин, які відповідно до вимог ст. 585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ), запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчим суддею не встановлено. Матеріали провадження не містять жодних посилань на захворювання, які перешкоджають триманню під вартою ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ), та видачі його компетентним органам російської федерації.
Посилання сторони захисту на сімейний стан затриманого та постійне місце проживання, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки самі по собі такі обставини, з урахуванням наявних ризиків, не можуть бути підставою для зміни заснованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Будь-яких нових даних та обставин, які можуть бути підставою для звільнення особи з-під варти, стороною захисту не зазначено, доказів на підтвердження таких обставин до суду не надано.
Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам втечі особи та може призвести до порушення Україною погоджених зобов`язань, передбачених Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.
Таким чином, з огляду на закінчення двомісячного строку, передбаченого ч. 11 ст. 584 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для подальшого тримання особи під вартою та необхідність продовження застосування до ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) екстрадиційного арешту, що є необхідним для забезпечення видачі особи (екстрадиції), у зв`язку з чим клопотання прокурора є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст.ст. 369-372, 573 - 587 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заводоуковськ, Тюменської області, російської федерації, росіянина, який розшукується правоохоронними органами російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації - задовольнити.
Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Упродовж екстрадиційного арешту утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Строк дії ухвали про продовження екстрадиційного арешту до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з дня її постановлення, тобто з 11.05.2022 року, з перевіркою слідчим суддею наявності підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення не пізніше 20.06.2022 року, тобто в межах строку екстрадиційної перевірки.
Загальний строк застосування екстрадиційного арешту не може тривати більше 12 місяців.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Закарпатську обласну прокуратуру.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку затриманою особою щодо, якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту, його захисником або законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 16 травня 2022 року о 14 год. 25 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1