Справа № 444/866/20
Провадження № 1-кп/444/41/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

номер кримінального провадження 0000066, внесеного 25.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого, інвалід 3-ї групи пожиттєво, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 24.10.2019р., орган, що видав 4615, ІПН НОМЕР_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_6 24 січня 2020 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем "ЗАЗ Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись ним по автодорозі Львів-Рава-Руська у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки по вул. Львівській 25, що у смт. Куликів Жовківського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п. п. 1.5, 1.10 (у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість", "перевага у русі", "небезпека для руху"); Р.2 п.2.3 б), д); Р.12 п.12.3 Правил дорожнього руху, руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10 2001, які виразились у тому, що він не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою; невідповідно зреагував на зміну дорожньої обстановки - з моменту виявлення пішохода ОСОБА_12 , який у цей момент переходив проїзну частину даної вулиці поза межами пішохідного переходу справа наліво, по напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкості керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу вказаному пішоходу, у результаті чого здійснив на нього наїзд. У результаті наїзду пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких у цей же день помер у приміщенні КНП "Жовківська ЦРЛ".

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог Р.1 п.п.1.5, 1.10; Р.2 п.2.3 "б", "д"; Р.12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

1.10 (у частині визначення термінів "дорожня обстановка", "дорожні умови", "безпечна швидкість", "перевага у русі", "небезпека для руху"):

дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

перевага право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху;

небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

"б" бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

"д" не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав, зазначив, що він керував транспортним засобом, їхав в напрямку до м.Львова. Їхав зі швидкістю 40-45 км. Померлого побачив за 1,5 метра, уникнути наїзду не було можливості. Подія відбулася в смт.Куликові у вечірній час доби на ділянці дороги з поворотом, де загиблий переходив дорогу. Зазначив, що бачив загиблого на тротуарі, пішохід на проїжджу частину не дивився, не переконався у відсутності транспортних засобів на дорозі. Крім цього зазначив, що неодноразово просив пробачення у потерпілих. Нічого не відшкодував потерпілим, оскільки вони не зійшлися на сумах. Просив не застосовувати до нього суворого покарання, зазначивши, що на даний час його дружина вагітна. На час розгляду справи в суді уточнені позовні вимоги визнає повністю.

Крім визнання своєї вини в інкримінованому обвинуваченому кримінального правопорушення суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 - за ч. 2 ст. 286 КК України, встановленою на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні.

На підтвердження обвинувачення суду подано також наступні письмові докази:

Згідно довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 83/20, видається для поховання) ОСОБА_12 , 1938 року народження - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_6 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття у вчиненому злочині .

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином дані про особу обвинуваченого, який, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зі слів дружина вагітна, інвалід третьої групи пожиттєво, вину визнав, однак на протязі досудового та судового провадження жодним чином не відшкодував потерпілій завданих збитків, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позицію потерпілої ОСОБА_10 яка з приводу призначення покарання поклалась на думку суду.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, загибель людини, наслідки, що настали від злочину для потерпілої, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_6 сновне покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, що відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху України, та в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий ОСОБА_12 загинув, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , пред`явлений ними до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд виходить з такого.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_13 про стягнення на їх користь відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого по 725,27 гривень щомісячно, починаючи з серпня 2028р. та позовні вимоги ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 про стягнення по 250000,00 гривень кожному спричиненої моральної шкоди та витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 15000 грн.

Обвинуваченому, цивільному відповідачеві, судом роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі.

В судовому засіданні обвинувачений, цивільний відповідач, заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Потерпілою для представництва її інтересів в суді укладено договір з адвокатом, згідно поданого адвокатом договору про надання правничої допомоги № 344 від 11.02.2020р. вартість правничої допомоги в суді становить 15000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого витрати на залучення експерта в сумі 5652,2 грн. за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не обирався і під час судового розгляду клопотань про застосування запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого не заявлено.

Питання щодо накладеного арешту необхідно вирішити у відповідності до положень ст.174 КПК України, питання щодо речових доказів - у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.
Цивільний позов задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 :
відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого по 725,27 грн. щомісячно, починаючи з серпня 2028 року;
250 000,00 гри. (двісті п`ятдесят тисяч гри. 00 коп.) спричиненої моральної шкоди;
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13
відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого по 725,27 грн. щомісячно, починаючи з серпня 2028 року;
250 000,00 грн. (двісті п ятдесят тисяч грн. 00 коп.) спричиненої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) спричиненої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 15000,00 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.01.2020 року в межах кримінального провадження № 0000066 на автомобіль марки "ЗАЗ Lanos", р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 - скасувати.
Речові докази: Автомобіль марки "ЗАЗ Lanos", р.н. НОМЕР_3 , який зберігається за адресою: м.Жовква, вул. с.Бандери,13 - повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 5652,2 грн. за проведення судових експертиз.
Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_6 .
Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, потерпілій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1