Справа № 216/3469/22
провадження 1-кп/216/694/22
ВИРОК
іменем України

05 жовтня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №2 кримінальне провадження № 0000723 від 05.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він 09 травня 2022 року, приблизно о 17.00 годині, перебуваючи на території колишнього Автодизельного парку по АДРЕСА_3 , достеменно знаючи, що в одному з корпусів допоміжних цехів, що розташовані на вказаній території та належать фізичній особі - підприємцю ОСОБА_8 , знаходиться майно яке належить останньому, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та будучи обізнаним у тому, що на території України введено воєнний стан, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки злочину і бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги зі сторони власника майна та інших свідків, шляхом застосування фізичної сили вийняв віконне скло з рами вікна, таким чином отримав доступ до приміщення цеху, після чого незаконно проник до цеху № 10, звідки таємно викрав дві безпровідні поворотні WiFi камери марки «Smart» загальною вартістю 599 гривень 34 коп. та фрагмент кабелю довжиною 5 метрів загальною вартістю 1288 гривень 65 коп. (257,73 грн за 1 метр кабелю), після чого разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном ОСОБА_8 на власний розсуд, обернувши його на свою користь, тим самим завдав останньому майнову шкоду на загальну суму 1888 гривень 30 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникнення у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

06 вересня 2022 року між прокурором та обвинуваченим за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони підписали, при цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за вказаних вище фактичних обставин і кваліфікації.

За змістом угоди про визнання винуватості, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_4 , наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність визначених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 наступного покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, сторони дійшли згоди про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального покарання, пов`язаного з обмеженням чи позбавленням волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у три роки.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у свою відсутність, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Також, в порядку ст. 469 КПК України надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, в якій вважає за можливим призначити ОСОБА_4 покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, цивільний позов заявляти не буде, майнова шкода ОСОБА_4 йому відшкодована.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердив про розуміння ним права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникнення у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченого належне усвідомлення ним права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення цієї угоди сторонами, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України є несудимим, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність визначених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, суд погоджується на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , яке узгодили сторони, що відповідає загальним принципам КК України.

Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи підлягають стягненню із обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 вересня 2022 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою на її укладання потерпілого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000723 від 05.07.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом в 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-22/21831-ТВ від 01.08.2022 в розмірі 1510 гривень 24 копійок, № СЕ-19/104-22/21831-ТВ від 01.08.2022 в сумі 1510 гривень 24 копійок, разом 3020 грн. 48 коп (а.кр. пр. 100, 108).

Речові докази по вказаному кримінальному провадженні, а саме: безпровідну поворотну WiFi камеру марки «Smart» №17381793, яка перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 ,-залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 (а.с. кр.пр. 89, 116)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором, потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_9