В И Р О К
Іменем України
04.07.2022 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 05.08.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого: вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 24.02.1995 року за ч.1 ст.229-6 КК України 1960 року до виправних робіт на строк два роки з утриманням 20% заробітку в дохід держави; вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 16.06.1995 року за ч.2 ст.229-6, ст.42 КК України 1960 року на два роки позбавлення волі; вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 08.12.1998 року за ч.1 ст.188-1, ч.2 ст.229-6, ст.42 КК України 1960 року на три роки шість місяців позбавлення волі; вироком Замостянського районного суду м.Вінниці від 11.05.2005 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190, ст.70 КК України на чотири роки позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2007 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.09.2011 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70, 71 КК України на два роки десять місяців позбавлення волі; вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2014 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України на п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2015 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 09.04.2021 року після відбуття строку покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, востаннє за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2015 року, приблизно о 07 годин 00 хвилин 15.07.2021 року, перебуваючи у квартирі ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та прагнучи настання негативних наслідків, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку мобільного телефону марки "Xiaomi" моделі "Redmi 7A", Іmei 1: НОМЕР_1 , Іmei 2: НОМЕР_2 , вартістю 1964,25 грн, що належить ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року в справі №653/301/16-к, що технічна описка, допущена в обвинувальному акті не впливає на доведеність винуватості особи та на суть пред`явленого обвинувачення в цілому. Відтак в ході судового розгляду належно встановлено правильна дата народження обвинуваченого ОСОБА_4 23.01.1966 року та вірна дата вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено востаннє, й відповідно вказано у даному вироці суду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю. Пояснив, що 15.07.2021 року, перебуваючи в гостях у квартирі знайомого йому здавна ОСОБА_6 , він разом вжив значну кількість алкогольних напоїв, внаслідок чого неналежно контролював свої дії, що призвело до того, що він викрав належний останньому мобільний телефон, який потім здав до ломбарду. Отримані за це гроші витратив на придбання собі горілки. Із найменуванням та визначеною експертом вартістю викраденого ним майна погодився. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що одного дня влітку 2021 року після його повернення з вахтових робіт запросив до своєї квартири АДРЕСА_3 родичів і знайомих, серед яких був присутній обвинувачений ОСОБА_4 , де упродовж дня всі гості вживали алкогольні напої. Прокинувшись вдома вранці наступної доби, він побачив відчинені навстіж вхідні двері його квартири та виявив відсутність свого мобільного телефону "Xiaomi Redmi" у корпусі червоно-чорного кольору. Погодився з встановленою експертом вартістю вкраденого у нього телефону. Завдані збитки йому не відшкодовано, але обвинуваченому ОСОБА_4 дану крадіжку він пробачив, тому не потребував його суворого покарання судом.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений ОСОБА_4 не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які він не оспорює, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що він та потерпілий ОСОБА_6 заявили в судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки повторно, оскільки її вчинено ним до закінчення строків погашення судимості за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, перебіг строку погашення судимості ОСОБА_4 за вчинення якого перервався у зв`язку із вчиненням ним даного злочину.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення даного кримінального правопорушення мав повнолітній вік (а.к.п.22), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за систематичне вчинення умисних злочинів проти власності (а.к.п.19-21,31-32); за попереднім місцем проживання характеризується позитивно (а.к.п.27,28), на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває (а.с.25,26), згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітного.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання. До таких суд не відносить, зокрема, хворобливий стан здоров`я обвинуваченого, оскільки судом не встановлено неможливості відбування останнім за діагностованими йому захворюваннями жодного виду покарань.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визначає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відомості про що самостійно повідомлені обвинуваченим в судовому засіданні.
При цьому суд враховує роз`яснення, надані у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", стосовно того, що рішення щодо встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Згідно висновків досудової доповіді, складеної Жмеринським міськрайонним відділом філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області 24.06.2022 року, оцінено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та середній рівень небезпеки для суспільства; також визначено, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за поведінкою обвинуваченого та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню кримінальних правопорушень, а саме: брати участь у заходах відділу пробації, які спрямовані на роботу з криміногенними потребами, приймати участь у заходах соціально виховного характеру, які проводить орган пробації з метою виправлення та ресоціалізації; й у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, вважали доцільним покладання на правопорушника обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.129-131).
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, враховуючи обставини, що пом`якшують його покарання, втім, за наявності обставини, що обтяжує покарання, з огляду на особу обвинуваченого, який хоча й позитивно характеризується за місцем проживання, однак, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі реально відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, що не стало для нього достатнім стримуючим фактором, надто з огляду на вчинення даного злочину упродовж нетривалого строку після звільнення по відбуттю покарання, враховуючи наведені висновки досудової доповіді, та з огляду на його посткримінальну поведінку, що не становила жодних дієвих заходів для відшкодування завданої шкоди, натомість з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_6 , який не потребував суворого покарання, суд визначає необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових правопорушень призначення йому передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі, визначаючи недостатнім призначення більш м`яких покарань у виді арешту або обмеження волі, й не вбачаючи підстав застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.69, 69-1, 75 КК України.
З урахуванням застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні №0000750 від 09.08.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке заздалегідь не було об`єднане в одне провадження з даним кримінальним провадженням і питання щодо кримінальної відповідальності за яким підлягає самостійному вирішенню, вказаний запобіжний захід не є попереднім ув`язненням в даному кримінальному провадженні у розумінні положень ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", що не становить наразі підстав врахування його терміну до строку призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком суду.
Цивільного позову не заявлено.
Речові докази та засоби забезпечення кримінального провадження відсутні.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 343,22 грн (а.к.п.51) слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не представлено.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_4 з дня набрання законної сили даним вироком суду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 343 гривні 22 копійки процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирок набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в порядку ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1