Справа № 202/1547/22
Провадження № 1-кс/202/1292/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
22 квітня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000086 від 28.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому з метою збереження речового доказу просить накласти арешт на майно, яке належить військовій частині НОМЕР_1 , а саме бойове розпорядження командира НОМЕР_2 омбр № 183 дск від 18.03.2022, шляхом позбавлення військової частини НОМЕР_1 права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним документом.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000086 від 28.03.2022 року.

Прокурор зазначає, що 28.03.2022 року на адресу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил з військової частини НОМЕР_1 надійшло повідомлення про відкриту відмову виконати наказ сержантом ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 березня 2022 року, заступник начальника прикордонного загону комендант прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_3 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_5 , на якого покладено оперативне командування прикордонною комендатурою швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », отримав бойове розпорядження свого прямого начальника командира військової частини НОМЕР_4 омбр № 183 дск від 18 березня 2022 року про забезпечення прибуття груп резерву до населеного пункту АДРЕСА_1 на виконання вищевказаного бойового розпорядження 24 березня 2022 року полковник ОСОБА_5 віддав усний наказ про включення інспектора прикордонної служби 3 категорії навідника другої секції АГС-17 групи гранатометників першої прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 сержанта ОСОБА_4 , який є підлеглим йому військовослужбовцем, до резервної групи, яка залучалася до виконання завдань, визначених бойовим розпорядженням № 183 дск від 18 березня 2022 року.

Цього ж дня, заступник начальника прикордонного загону комендант прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_3 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасової дислокації прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_2 , віддав законний усний наказ резервній групі військовослужбовців комендатури, в тому числі й сержанту ОСОБА_4 , виконати вищевказане бойове завдання та висунутися на бойові позиції в АДРЕСА_1 для ведення оборонного бою. Отримавши зазначений усний наказ сержант ОСОБА_4 відмовився від його виконання. Вказані дії ОСОБА_4 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

19.04.2022 протоколом огляду речей та документів було оглянуто та вилучено добровільно надане посадовими особами військової частини НОМЕР_1 бойове розпорядження командира НОМЕР_4 омбр № 183 дск від 18.03.2022 року на 1 аркуші, яке має доказове значення для досудового розслідування.

З показань свідків встановлено, що вказаний наказ виконано іншими військовослужбовцями, тобто він втратив свою контрольно-організаційну та бойову актуальність.

Отже, його вилучення та накладення на нього арешту не спричинить шкоди обороноздатності військової частини, в розпорядженні якої він знаходився.

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

В судове засідання прокурор не з`явився, в своєму клопотанні просив проводити судовий розгляд в його відсутність.

Представник військової частини НОМЕР_5 в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000086 від 28.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Під час досудового розслідування 19.04.2022 протоколом огляду речей та документів було оглянуто та вилучено добровільно надане посадовими особами військової частини НОМЕР_1 бойове розпорядження командира НОМЕР_4 омбр № 183 дск від 18.03.2022 року на 1 аркуші, який має доказове значення для досудового розслідування.

Вирішуючи питання про накладення арешту на зазначений документ, слідчий суддя враховує, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин невиконання наказу в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці івилучене бойове розпорядження командира НОМЕР_2 омбр № 183 дск від 18.03.2022 є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У той же час існує загроза втрати чи знищення даного речового доказу, оскільки він перебуває у розпорядженні військової частини, яка дислокується у Донецькій області, де відбуваються бойові дії.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене бойове розпорядження командира НОМЕР_2 омбр № 183 дск від 18.03.2022.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права інших осіб, так як бойове розпорядження визнано речовим доказом. У даному випадку накладення арешту на зазначений документ не матиме тяжких наслідків, оскільки, як відзначається у клопотанні прокурора, це бойове розпорядження на теперішній час виконано. Військовою частиною не було надано будь-яких заперечень проти клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене бойове розпорядження. Крім того, військова частина не позбавлена права отримати копії вилученого бойового розпорядження.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання втраті, знищенню цього речового доказу, клопотання прокурора слід задовольнити, наклавши на вилучене бойове розпорядження арешт шляхом позбавлення військової частини НОМЕР_1 права на відчуження, розпорядження та користування вказаним документом.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на оригінал бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омбр № 183 дск від 18.03.2022 шляхом позбавлення військової частини НОМЕР_1 права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1