ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року про задоволення клопотання комунального некомерційного підприємства Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 ,-
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року задоволено клопотання комунального некомерційного підприємства Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради та припинено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновок комісії відповідає вимогам закону, є повним та аргументованим, а тому не викликав у суду сумніви в його достовірності та обґрунтованості. Цей висновок дає підстави вважати, що стан здоров`я ОСОБА_6 покращився і внаслідок такого покращення відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, що є єдиною та безумовною підставою, передбаченою ст. 514 КПК України, для припинення застосування примусових заходів медичного характеру.
В апеляції:
- прокурор просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви директора КНП Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради про припинення застосування примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
В обґрунтовування зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення проігнорував та не врахував, що висновок комісії лікарів психіатрів відповідно до вимог ст. 94, 95 КК України, а також ст. 94, 514 КПК України, не має для суду насамперед встановленої сили і підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.
Вказує, що суд не взяв до уваги соціально побутові умови життя ОСОБА_6 та не перевірив їх, як і готовність членів його родини до здійснення контролю за дотриманням процесу його самостійного лікування, оскільки з`ясування цих питань має істотне значення для вирішення справи.
Особа, стосовно якої вирішується питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи або клопотання про його участь в судовому засіданні не надав, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, та присутності в судовому засідання його захисника, не перешкоджає проведенню розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку адвоката, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, перевіривши та проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, з яких вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Частиною 1 статті 95 КК України також передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Як слідує з висновку комісії лікарів-психіатрів № 11 від 27 квітня 2022 року, ОСОБА_6 рекомендовано припинити застосування примусового заходу медичного характеру.
Обґрунтовуючи необхідність припинення застосування примусових заходів медичного характеру, комісія лікарів зазначила, що ОСОБА_6 скоїв правопорушення у 2020 році, затриманий не був, увесь час знаходився дома. При надходженні до стаціонару за рішенням суду про застосування примусових заходів медичного характеру 17 грудня 2021 року та протягом часу перебування у лікарні, не виявляв галюцінаторно-параноїдних розладів, агресивних тенденцій або інших проявів соціально-небезпечної поведінки. На тлі медикаментозного лікування, психотерапевтичних співбесід, сформована формальна критика до хвороби, позитивні соціальні установки, налаштованість на прийом протирецидивного лікування.
Колегія суддів також зважає на п. 25 висновку лікарів-психіатрів, відповідно до якого, свідомість ОСОБА_6 не порушена, орієнтований повністю, настрій рівний, емоційно згладжений, доступний вербальному контакту, мислення різнопланове, галюцинаторно-параноїдні розлади відсутні, жаліє про скоєне, має формальне розуміння хвороби та сформоване розуміння необхідності прийому протирецидивного лікування, планує раціональне працевлаштування по можливості після виписки.
Окрім цього, згідно ст. 3 Закону України Про психіатричну допомогу кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядається як позбавлення свободи у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування пп. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особу може бути позбавлено свободи як «психічно хвору», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.
У даній справі, судом першої інстанції не виявлено жодної з перелічених вище умов, в той час, як встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_6 покращився і внаслідок такого покращення відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, з чим погоджується і колегія суддів, зважаючи на наведені вище вимоги закону та висновок лікарів-психіатрів.
Також слід зазначити, що згідно висновку, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, примусові заходи раніше не застосовувались, спадковість не обтяжена, у розвитку не відстав, має середньо-технічну освіту, був одружений, має дитину, мешкає з мамою, періодично працює, що в свою чергу спростовує посилання прокурора на те, що останній, після припинення застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, буде мати складнощі в соціально-побутових умовах життя.
Посилання прокурора на те, що висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду насамперед встановленої сили і підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами, не є обґрунтованим, оскільки питання продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру врегульоване ст. 514 КПК України, відповідно до якої, крім висновку комісії лікарів-психіатрів та письмової заяви представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), процесуальний закон не передбачає надання ніяких інших доказів для прийняття судом рішення за поданням представника психіатричного закладу.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, постановлена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року про задоволення клопотання комунального некомерційного підприємства Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Херсонської обласної ради про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4