Справа № 953/5984/22
н/п 1-кс/953/4076/22
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,
У ході досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил Російської Федерації, тобто після 24 лютого 2022 року, громадянин України ОСОБА_4 у період часу з початку серпня 2022 року до початку вересня 2022 року, більш точний час не встановлений, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, перебуваючи у м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації.
Так, ОСОБА_4 , у період часу з початку серпня 2022 року до початку вересня 2022 року, більш точний час не встановлений, знаходячись на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, зі своїх особистих мотивів, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться незаконний новостворений правоохоронний орган «народна міліція», керівником якого з середини червня 2022 року став місцевий мешканець ОСОБА_7 , а співробітники Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, погодився на пропозицію військових Російської Федерації та вирішив добровільно зайняти посаду поліцейського патрульно-постової служби у вказаному новоствореному правоохоронному органі під керівництвом ОСОБА_7 .
У ході подальшого досудового розслідування встановлено, що у період часу з початку серпня 2022 року до початку вересня 2022 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, з метою завдання шкоди Україні, почав виконувати обов`язки з охорони адміністративної будівлі новоствореного правоохоронного органу «народної міліції», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані обов`язки здійснював у період часу з 09:00 год. до 17:00 год. за графіком доба через дві.
24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 був затриманий працівниками Харківського управління ДВБ НП України у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_8 ;
- показаннями свідка ОСОБА_9 ;
- показаннями свідка ОСОБА_10 ;
- показаннями свідка ОСОБА_11 ;
- показаннями свідка ОСОБА_12 ;
- отриманими в порядку ст. 93 КПК України копії документів, які містять інформацію, що підтверджує зайняття ОСОБА_4 посади в незаконному правоохоронному органі «народній міліції».
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також беручи до уваги, що ОСОБА_4 за час перебування на посаді поліцейського патрульно-постової служби створеного незаконного правоохоронного органу спілкувався зі значною кількістю осіб, які підтримують військову агресію РФ проти України та можуть допомогти останньому уникнути покарання, та отримував від керівника новоствореного незаконного правоохоронного органу за відпрацьовану роботу грошові кошти у грошовій одиниці Банку РФ рублі, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Окрім того ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, оскільки підозрюваний добровільно погодився зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі, усвідомлюючи свої дії та розуміючи покарання, яке загрожує йому у разі притягнення його до відповідальності та визнання винним.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст.177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо пред`явленої йому підозри, однак просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики не обґрунтовані, крім того на їх підтвердження органом досудового розслідування надані неналежні докази. Просив застосувати до підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він має постійне місце мешкання у м.Ізюм, де мешкає разом з батьками, тобто має міцні соціальні зв`язки, тому не має наміру переховуватись, крім того надав добровільну згоду на співробітницвто з органом досудового розслідування у розкритті цього злочину.
24 жовтня 2022 року о 16 годині 05 хвилин ОСОБА_4 був затриманий працівниками Харківського управління ДВБ НП України у порядку ст. 208 КПК України.
24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними рапорту старшого інспектора Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 від 18.10.2022; даними рапорту оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 ; даними протоколів допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; даними трудового договору від 2022 року; даними заяви ОСОБА_4 , даними з «журнала учета выхода на работу сотрудников Изюмского отдела полици за 2022 год»; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2022; даними протоколу допиту підозрюваного від 24.10.2022.
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, не одружений, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, крім того, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, пов`язаного з колабораційною діяльністю, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі від 12 до 15 років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не спростовують вищевказаних висновків суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 22 грудня 2022 року включно без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали встановити до 22 грудня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складений 26 жовтня 2022 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1