Справа № 165/2342/21 Провадження № 11-кп/802/310/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 21 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Яр Удмурдського району Удмурдської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працює, раніше не судимого,
засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці;
- ч.1 ст.309 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Строк покарання визначено рахувати з часу проголошення вироку, тобто з 21 грудня 2021 року.
ОСОБА_7 зараховане у строк покарання попереднє ув`язнення за період з 08 липня 2021 року по 20 грудня 2021 року включно, за правилами ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу ОСОБА_7 залишена попередня тримання під вартою.
Стягнуті з ОСОБА_7 в дохід держави 3260 (три тисячі двісті шістдесят) гривень 78 коп. судових витрат.
Накладений ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 16 червня та 09 липня 2021 року арешт на майно скасований.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішена доля речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що в період часу з 20 год. 31 травня 2021 року по 07 год. 30 хв. 01 червня 2021 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття замка водійських дверей автомобіля марки "Москвич", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , незаконно проникнув в салон автомобіля, звідкіля таємно викрав бувшу у вжитку сумку для інструментів, вартістю 200 грн., у якій знаходились бувші у вжитку: плоскогубці, у кількості двох штук, вартістю 100 грн.; налобний ліхтарик, вартістю 70 грн.; ручний ліхтарик, вартістю 40 грн.; викрутки (плоскі) у кількості трьох штук, вартістю 144 грн.; насос вартістю 40 грн., після чого з моторного відсіку даного автомобіля викрав бувшу у вжитку акумуляторну батарею марки "VARTA", ємністю 60 АН, вартістю 1957,00 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2551 гривня.
Також з 01 год. 08 червня 2021 року по 02 год. 09 червня 2021 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття замка водійських дверей автомобіля марки "ВАЗ 21063", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився у дворі будинку АДРЕСА_4 , незаконно проникнув в салон автомобіля, звідкіля повторно, таємно, викрав бувшу у вжитку авто магнітолу марки "Ferrarri Sound" моделі "SM-1077", вартістю 74,67 грн., після чого з моторного відсіку даного автомобіля викрав бувшу у вжитку акумуляторну батарею марки "WESTA", ємністю 60 АН, вартістю 657,90 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 732,57 гривень.
Крім цього, з 01 год. 11 червня 2021 року по 02 год. 11 червня 2021 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття замка водійських дверей автомобіля марки "Москвич", реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився у дворі будинку АДРЕСА_4 , незаконно проникнув у салон автомобіля, звідкіля повторно, таємно, викрав: бувші у вжитку чоловічі окуляри для зору, вартістю 450 грн.; автозапчастини до автомобіля "Москвич 2140", а саме: чотири підшипники до ступиці, вартістю 272 грн.; дві хрестовини до карданного валу, вартістю 360 грн., після чого з моторного відсіку даного автомобіля викрав бувшу у вжитку акумуляторну батарею марки "HAMMER", ємністю 60 АН, вартістю 1692,60 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2774,60 гривень.
27 червня 2021 року ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав, бувший у вжитку, спортивний чоловічий рюкзак вартістю 750 грн., у якому знаходились бувші у вжитку: модем марки "XYAWEI", вартістю 1000 грн.; мобільний телефон марки "IPHONE 4", вартістю 700 грн.; жіноча футболка, вартістю 150 грн.; три зошити формату А-4 на 90 аркушів, вартістю 309 грн.; зарядний пристрій до модема марки "XYAWEI", вартістю 500 грн.; зарядний пристрій до синтезатора, вартістю 500 грн.; плюшева іграшка у формі зайця, вартістю 200 грн.; пенал для канцелярського приладдя, вартістю 100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3709 гривень.
Крім цього, в період часу з 23 год. 30 хв. 03 липня 2021 року по 00 год. 15 хв. 04 липня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи у Нововолинському міському парку культури та відпочинку, що знаходиться за адресою: м. Нововолинськ, вул. Східна, 13, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, з правої кишені штанів ОСОБА_13 , таємно викрав мобільний телефон марки "Hammer Active 2 LTE", вартістю 2327,87 грн. з сім картою мережі стільникового зв`язку " ОСОБА_14 ", яка для потерпілого майнової цінності не становить, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 , майнову шкоду на суму 2327,87 гривень.
Також за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_7 незаконно придбав, привласнивши знайдений у невстановленому місці поліетиленовий пакет, у якому знаходилась речовина рослинного походження, коричнево-зеленого кольору в полімерному пакеті та сірниковій коробці, зовні схожі на канабіс, яку залишив зберігати для власного вживання, без мети збуту. 08 липня 2021 року вказану речовину ОСОБА_7 у кишені одягу переніс до парку, розташованого неподалік будинку АДРЕСА_6 , де його дії були припинені працівниками поліції, якими в період часу з 09 год. 41 хв. до 09 год. 59 хв. в присутності двох понятих, в ході огляду місця події у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження коричнево-зеленого кольору, яка, згідно висновку експертизи №СЕ-19/103-21/5708-НЗПРАП від 13 вересня 2021 року являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого (у перерахунку на висушену речовину) становить 8,19 г, та обіг якого заборонено відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, оскільки канабіс віднесено до списку №1 таблиці І Переліку, затвердженого вищевказаною постановою.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, захисник оскаржує вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що його підзахисний щиро розкаявся, повністю визнав свою вину та частково добровільно відшкодував завдану кримінальними правопорушеннями шкоду. Крім того, зауважує, що ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, а стан його здоров`я є незадовільним. З огляду на наведене, просить вирок місцевого суду змінити та на підставі статей 75, 76 КК України застосувати до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі і просили змінити судове рішення, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в сховище, злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в сховище, вчиненому повторно, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконному придбанні, зберіганні без мети збуту наркотичних засобів, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційних скаргах не заперечується.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Згідно положень ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які за ступенем тяжкості належать до категорії кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове відшкодування завданого збитку.
Тому викладені в апеляційній скарзі твердження захисника про неврахування місцевим судом щирого каяття його підзахисного, визнання ним вини та часткового відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлені.
Місцевим судом взято до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, не працює, перебуває на консультаційному обліку у лікаря-нарколога у зв`язку із вживанням алкоголю.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на кількість доведених у судовому засіданні епізодів злочинної діяльності ОСОБА_7 , кількість та вартість викраденого, час і спосіб вчинення кримінальних правопорушень і те, що завдана шкода відшкодована лише одному потерпілому. Викрадення чужого майна було вчинено обвинуваченим під час перебування його під домашнім арештом.
На думку апеляційного суду, враховуючи усі вищенаведені пом`якшуючі обставини, дані про особу винного, який раніше не судимий, не працює, перебуває на консультаційному обліку у лікаря-нарколога, кількість епізодів його злочинної діяльності та часткового відшкодування ним матеріальної шкоди, відсутність постійного місця проживання, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.
На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , який не працевлаштований, вчинив декілька кримінальних правопорушень під час перебування під домашнім арештом та відшкодував завдану злочином шкоду лише одному потерпілому, у даному випадку відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
Щодо тверджень захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, то під час розгляду апеляційної скарги жодних медичних документів, які підтверджували б неможливість перебування ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі, апеляційному суду надано не було.
Суд апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 21 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді