ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/559/22 Справа № 194/531/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000114 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 (з доповненнями), ОСОБА_7 , їх захисників-адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_12 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24 листопада 2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки (покарання не відбув),
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 16 років з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Орджонікідзе (м. Покров) Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою повною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, останній раз:
- 30 липня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.02.2016 року з Дніпропетровської виправної колонії № 89 за ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2016 року по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 01 березня 2017 року.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, яка діяла до 21.06.2017 року) зараховано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 01 березня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 , в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, - 3 326 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку, на користь ОСОБА_12 , в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, - 1 000 000 грн.
В іншій частині позову ОСОБА_12 , - відмовлено.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено дійсний у вигляді тримання під вартою.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
(Цим же вироком було засуджено і обвинуваченого ОСОБА_14 , судове провадження щодо якої зупинено).
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Приблизно о 00:53 год. 19.02.2017 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля автостанції розташованої по АДРЕСА_5 , та діючи з корисливих мотивів вступили в злочину змову між собою, спрямовану на напад з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_15 .
Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою доведення спільної злочинної змови до кінця, скориставшись тим, що ОСОБА_15 знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння, при цьому усвідомлюючи, що він зважаючи на свій стан не в змозі чинити активний опір, підійшли до автомобіля таксі марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням особи, судове провадження щодо якої зупинено (далі - Особи), де ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаний час та місці підійшов до ОСОБА_15 і, застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу, завдав удар кулаком руки в живіт ОСОБА_15 , таким чином придушив його волю до опору, та приховуючи від оточуючих свою справжню злочинну мету, бажаючи уникнення можливого припинення злочину від сторонніх осіб, притримуючи рукою провів і посадив потерпілого на заднє сидіння салону вказаного автомобіля.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свою злочинну змову, спрямовану на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, керуючись спільним умислом, діючи за попередньою змовою групою осіб, використовуючи вищевказаний автомобіль таксі керуванням Особи, відвезли ОСОБА_15 у безлюдне місце, а саме до ділянки місцевості, розташованої біля проїжджої частини, на відстані приблизно 700 метрів від м. Тернівка Дніпропетровської області, у напрямку с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області.
Продовжуючи свої злочинні дії, приблизно в період часу з 01:09 год. до 01:20 год. того ж дня, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зупинили даний автомобіль таксі, і залишивши в ньому особу, судове провадження щодо якої зупинено, вивели з салону автомобіля ОСОБА_15 на вказану ділянку місцевості де у вказаний час, з метою доведення своїх злочинних дій, що виразилися у нападі, спрямованому на заволодіння чужим майном до кінця, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, нанесли кожен не менш ніж по п`ять ударів ногами, кулаками та ліктями в життєво важливі частини тіла, по обличчю та голові ОСОБА_15 , та свої злочинні дії супроводжували незаконними вимогами передати їм наявні у потерпілого грошові кошти та цінне майно.
В результаті насильницьких дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: синців в лобній області справа з розповсюдженням на праву тім`яну область та праву скроневу область; саден на фоні синця в проекції правої надбрівної дуги, в лобній області справа, в правій тім`яній області; забійної рани в області перенісся; травматичного субарахноїдального крововиливу; забою головного мозку; вогнищевих крововиливів у речовині головного мозку правої лобної та лівої тім`яної долей; субарахноїдального крововиливу у об`єкті «речовина головного мозку зі сторони основи»; діапедезні субарахноїдальні мікрогеморагії та периваскулярні мікрогеморагії на тлі повнокров`я судин у лівих та правих лобних та тім`яних долях головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
Продовжуючи свої насильницькі дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що потерпілий не в змозі чинити опір внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, повалили ОСОБА_15 на землю та заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia-Lumia 620», вартістю 600 гривень, з вставленою у нього сім-карткою мобільного оператора «МТС» номер НОМЕР_2 , вартістю 15 гривень, та грошовими коштами у сумі 100 гривень однією купюрою, чим спричинили ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 715 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном скоїли напад поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_15 , та внаслідок їх умисних злочинних дій потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження та завдано матеріальної шкоди на загальну суму 715 гривень.
Залишивши ОСОБА_15 на узбіччі дороги, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли використовуючи автомобіль таксі марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням особи, судове провадження щодо якої зупинено, та викраденим майном розпорядились на свій розсуд, при цьому грошові кошти в сумі 100 грн. ОСОБА_7 привласнив собі, а мобільний телефон марки «Nokia-Lumia 620» з вставленою у нього сім-карткою мобільного оператора «МТС» номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 привласнив собі.
Крім цього, приблизно о 01:50 год. того ж дня, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на автостанції по вул. Курська, 1-а в м. Тернівка, Дніпропетровської області, усвідомлюючи, що ними напередодні скоєно особливо тяжке кримінальне правопорушення - розбійний напад на ОСОБА_15 поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, у вказаний час та місці попередньо вступили в злочину змову між собою спрямовану на приховування даного злочину, та вдруге за грошову винагороду залучили автомобіль таксі марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням Особи, з метою поїздки за межі м. Тернівка Дніпропетровської області до ділянки місцевості, розташованої біля проїжджої частини на відстані приблизно 700 метрів від м. Тернівка, Дніпропетровської області у напрямку с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області для того щоб попередити можливість звернення потерпілого ОСОБА_15 до поліції про вчинений щодо нього злочин.
Так, приблизно о 02:00 год. того ж дня, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись на вказаному автомобілі таксі під керуванням особи, судове провадження щодо якої зупинено, у напрямку вказаної ділянки місцевості, проїхавши будівлю ВСП шахта «Тернівська» Шахтоуправління «Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, 1, побачили, що по проїжджій частині біля транспортного контрольно-пропускного пункту промислової площадки шахти «Тернівська» у зустрічному напрямку в бік м. Тернівка іде пішки ОСОБА_15 . Зупинившись біля вказаного пропускного пункту шахти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля таксі та підійшли до ОСОБА_15 який не впізнавши їх, попросив допомогу і викликати поліцію.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , остаточно впевнившись, що ОСОБА_15 у будь-якому разі звернеться до поліції про вчинений ними відносно останнього злочин, і переконати потерпілого погрозами або застосуванням насильства приховати злочин не вдасться, реалізуючи свою попередню змову, діючи групою осіб, припускаючи протиправне спричинення смерті людині з метою приховування скоєного ними злочину, застосовуючи фізичну силу проти волі потерпілого, помістили його до багажного відділення вказаного автомобіля таксі під керуванням Особи, тобто викрали ОСОБА_15 шляхом відкритого заволодіння, і таким чином, обмежили його волю, та цієї ж доби, приблизно о 02:20 год. привезли ОСОБА_15 у багажному відділенні зазначеного автомобіля на ділянку місцевості розташовану поблизу міського пляжу ріки Тернівка, неподалік від будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 .
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись на вказаній ділянці місцевості, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою приховати інший злочин, свідомо припускаючи протиправне спричинення смерті людині, застосовуючи фізичну силу, витягли потерпілого ОСОБА_15 з багажного відділення автомобіля таксі, та з метою доведення своєї злочинної змови до кінця, в період часу з 02:22 год. по 02:47 год. того ж дня, умисно, кожен нанесли не менш ніж 10 ударів кулаками та ногами в життєво важливі частини тіла, а саме по обличчю та голові ОСОБА_15 , внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: синців в лобній області справа з розповсюдженням на праву тім`яну область та праву скроневу область; саден на фоні синця в проекції правої надбрівної дуги, в лобній області справа, в правій тім`яній області; забійної рани в області перенісся; травматичного субарахноїдального крововиливу; забою головного мозку; вогнищевих крововиливів у речовині головного мозку правої лобної та лівої тім`яної долей; субарахноїдального крововиливу у об`єкті «речовина головного мозку зі сторони основи»; діапедезні субарахноїдальні мікрогеморагії та периваскулярні мікрогеморагії на тлі повнокров`я судин у лівих та правих лобних та тім`яних долях головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, та утворились при життєво від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вказаній області.
Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_15 впав на землю берегу ріки без ознак перебування у свідомості та перестав ворушитись. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізувати свою злочину змову на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , з метою приховати інший злочин розбійний напад, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись в місці звуження ріки, де розташований залізобетонний жолоб, що штучно обмежує русло під мостом, який веде з м. Тернівка в напрямку с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, та через сильну течію не покривався льодом, а мав шар води достатній для занурення, діючи спільно, умисно зіштовхнули ОСОБА_15 з берегу ріки Тернівка обличчям вниз у воду, при цьому фізично, утримуючи його в такому положенні, розуміючи та свідомо припускаючи, що потерпілий через свій непритомний стан, знаходячись обличчям у воді не має змоги дихати та захлинеться рідиною внаслідок чого настане його смерть.
Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 настала смерть ОСОБА_15 від механічної асфіксії, яка розвинулась при закритті дихальних шляхів рідиною внаслідок утоплення у воді.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх дій, що виразилось в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_15 , усвідомлюючи їх суспільну небезпеку, з метою приховати сліди злочину, діючи спільно, відволокли труп ОСОБА_15 до зарослі очерету у відвідному каналі річки Тернівка, який розташований приблизно на відстані 50 метрів від скоєння злочину, неподалік від будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , де його залишили та зникли з місця скоєння злочину на автомобілі таксі марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням Особи.
Таким чином, в період часу з 02:22 год. по 02:47 год. 19.02.2017 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знаходячись на ділянці місцевості поблизу міського пляжу ріки Тернівка, неподалік від будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми умисними діями, спрямованими на протиправне позбавлення життя ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою приховати інший злочин, спричинили смерть ОСОБА_15 .
В апеляційних скаргах (з доповненнями):
- обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати відносно нього оскаржуваний вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає даний вирок суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, постановленим з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства і таким, що підлягає скасуванню.
Посилається, що злочини були вчинені в умовах неочевидності. Допитані свідки прямо опосередковано не вказали на осіб, які вчинили ці злочини. Інших доказів, які б вказували на те, що саме ці злочини вчинив ОСОБА_8 з ОСОБА_16 , - в матеріалах провадження не має.
Вважає, що по даному кримінальному провадженню вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 і п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в судовому засіданні не доведена, а саме не розкрита об`єктивна сторона злочинів, не доведена мета і мотив злочинів, тобто не встановлена суб`єктивна сторона злочинів.
Стверджує, що суд при кваліфікації не розмежував за епізодами обвинувачення наявність і локалізацію тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого, а також фактично органом досудового розслідування не встановлено місце вчинення злочину.
Зазначає, що він та його захисник неодноразово заявляли відвід головуючому ОСОБА_1 , але суддя не виходив в нарадчу кімнату для вирішення цього питання.
На думку ОСОБА_8 , суддя ОСОБА_1 не брав до уваги його пояснення та його захисника щодо справи.
Вказує, що під час оголошення вироку, в залі судового засідання був відсутній прокурор і йому не було вручено копію вироку, що є порушенням вимог ст. 376 КПК України.
Всі інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 співпадають з доводами його захисника-адвоката ОСОБА_10
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що вирок суду є незаконним, остільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення він не вчиняв.
На його думку, матеріали кримінального провадження під час розгляду справи в суді першої інстанції не були дослідженні в повному обсязі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на вчинення саме ним кримінальних правопорушень.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вказаний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає даний вирок суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, постановленим з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства і таким, що підлягає скасуванню.
На думку захисника, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України судом не доведені належними і допустимими доказами. Суд при кваліфікації злочинів не розмежував наявність тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_17 при кваліфікації дій.
Вважає, що судом не встановлено місце злочину по факту кваліфікації за ч. 4 ст. 187 КК України. Із описаного у вироку суду це місце злочину неможливо знайти, що це за територія, якій територіальній громаді вона належить невідомо. Це викликає сумнів, що судом було встановлено місце вчинення злочину. Сумнівними є виводи суду саме на час вчинення злочинів, як в районі місцевості, розташованої біля проїжджої частини приблизно 700 метрів від м. Тернівка, так і в інших місцях, де фіксувався час. Ці посилання на час вчинення злочинів і знаходження потерпілого жодними доказами не підтверджуються і є припущеннями суду.
Вказує, що потерпілий надав суду пояснення з чужих слів, тобто потерпілий не був очевидцем злочинів, які інкримінують ОСОБА_18 і ОСОБА_16 . Такі покази потерпілого не можна враховувати за належні докази, адже зміст цих пояснень з чужих слів не підтверджені особою від якої вони виходять.
На думку захисника, до ОСОБА_8 застосовувались недозволені методи ведення слідства, в матеріалах справи є висновок експертизи про наявні в нього тілесні ушкодження, і як він пояснив, що саме ці тілесні ушкодження були спричинені працівниками Тернівської поліції, які наносили удари і спричинили тілесні ушкодження змушуючи взяти на себе вчинення цих злочинів.
Посилається, що злочини були вчинені в умовах неочевидності. Допитані свідки прямо опосередковано не вказали на осіб, які вчинили ці злочини. Інших доказів, які б вказували на те, що саме ці злочини вчинив ОСОБА_8 з ОСОБА_16 , - в матеріалах провадження не має.
Вважає, що по даному кримінальному провадженню вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 і п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в судовому засіданні не доведена, а саме не розкрита об`єктивна сторона злочинів, не доведена мета і мотив злочинів, тобто не встановлена суб`єктивна сторона злочинів.
Захисник також вважає, що колегія суддів порушила вимоги рішень ЄСПЛ стосовно розумних строків, не дотрималась цих розумних строків судового розгляду справи, які уже сплинули, тим самим порушила вимоги Європейського Суду. ОСОБА_8 вже чотири з половиною років знаходиться під вартою, що порушує його конституційні права.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить вказаний вирок, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Посилається, що згідно вироку розбійний напад стався на відстані приблизно 700 метрів від м. Тернівка, на території Павлоградського району Дніпропетровської області. Досудове слідство по вказаному епізоду проводилося Тернівським ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Таким чином на думку захисника було здійснено досудове розслідування неуповноваженими на те особами (органами).
Вважає, що у вироку ніяким чином не спростовано спричинення тілесних ушкоджень під час вчинення розбійного нападу та навмисного вбивства. Допитана в якості експерта ОСОБА_19 показала, що неможливо в різних місцях, в різний час спричинити ідентичні тілесні ушкодження. На підставі отриманих тілесних ушкоджень в різний час, не доведення дій обвинувачених за містом та біля річки - судом вказана неправильна кваліфікація дій обвинувачених, мається на увазі чи то ст. ст. 187, 121 КК України, чи то 186, 115 КК України тощо.
На думку захисника, було допущено порушення права на захист обвинувачених, так як при різних позиціях захисту обвинувачених - їм надавався один і той же адвокат. Також не виконані вимоги ст. 343 КПК України (судове засідання від 13.11.2018 року). Допитана в судовому засіданні від 04.12.2019 року ОСОБА_20 , на вимогу сторони захисту, не надала документів, які б посвідчили її особу, судом не роз`яснено їй ст. 63 Конституції України. Не роз`яснені права передбачені ст. 63 Конституції України свідку ОСОБА_21 , допитаній 04.12.2019 року.
Вважає, що в основу вироку покладені протоколи оглядів місця події, згідно яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи затриманими, перебуваючи в кайданках, без захисника, відтворюють події.
Посилається, що судове засідання від 16.10.2020 року проводилося неповним складом, за відсутності обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В судовому засіданні від 27.08.2021 року було заявлено відвід захиснику ОСОБА_22 , але судом це було проігноровано.
- прокурор просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким:
1) врахувати обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 - рецидив злочинів;
2) визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років із конфіскацією усього належного йому майна; за п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, зарахувати невідбуту частину покарання ОСОБА_7 за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна;
3) визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років із конфіскацією усього належного йому майна; за п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна;
В іншій частини вирок прокурор просить залишити без змін.
Не заперечуючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні ними вищевказаних кримінальних правопорушень, вважає, що зазначений вирок підлягає скасуванню, в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та осіб обвинувачених, внаслідок м`якості, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом першої інстанції безпідставно залишені поза увагою наступні обставини, досліджені у ході судового розгляду, а саме:
1) обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, обвинуваченого ОСОБА_7 - рецидив злочинів;
2) обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення різних злочинів (у т.ч. корисливих), має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2014 року. Звільнився з місць позбавлення волі 16.02.2016 року та через рік вчинив нові кримінальні правопорушення;
3) обвинувачений ОСОБА_7 раніше засуджений за вчинення різних злочинів (у т.ч. корисливих), має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року, та згідно якого він був звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та не витримавши іспитовий строк вчинив нові особливо тяжкі кримінальні правопорушення.
На думку прокурора, суд першої інстанції не надав оцінку та не врахував ступінь моральних страждань потерпілого ОСОБА_12 та переживань, яких він зазнав у зв`язку зі смертю свого сина внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у тому числі те, що наразі останній позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, оскільки постійно думає з приводу загибелі свого сина, він втратив душевну рівновагу і спокій. Також, внаслідок постійних емоційних переживань, потерпілий ОСОБА_12 під час судових засідань, які тривали більше 4 років, постійно перебував у пригніченому стані, що у свою чергу вимагає додаткових зусиль для організації відновлення звичного способу життя.
Вважає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є особливо небезпечними особами для суспільства, а будь-який інший вид покарання окрім довічного позбавлення волі не забезпечить мету покарання у виді виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
- потерпілий ОСОБА_12 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі.
Вважає зазначений вирок незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з тим, що судом внаслідок неправильного дослідження та оцінки наданих стороною захисту доказів, було призначено дуже м`яке покарання.
На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистості обвинувачених, відсутності пом`якшуючих покарання обставин та наявності обтяжуючих, на думку потерпілого, достатнім у даному випадку було б покарання для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурора та потерпілого, та просив їх задовольнити, а апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників просив залишити без задоволення, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників, які просили вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши їх апеляційні скарги, захисника ОСОБА_11 , який просив вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Колегія суддів в ході апеляційного розгляду з`ясувала, що оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши їх у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто навмисного протиправного спричинення смерті викраденій людині, скоєне з метою приховати інше кримінальне правопорушення та за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, ретельно обґрунтувавши своє рішення.
Відносно доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх захисників, що винуватість обвинувачених у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України судом не доведені належними і допустимими доказами, колегія суддів вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, як в деталях так і в цілому, що об`єктивно та вірно викладено у судовому рішенні.
Доводи обвинувачених та їх захисників про невинуватість спростовані:
- поясненнями Особи, що в 2017 році він працював у приватному підприємстві «Бабіна» водієм-таксистом, та за ним був закріплений автомобіль марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У лютому 2017 року, більш точної дати не пам`ятає, він перебував в автомобілі на автостанції м. Тернівка, та чекав клієнта. Приблизно о 24-00 годині, як пізніше йому стало відомо ОСОБА_7 сів в автомобіль спереду на пасажирському сидінні, а ОСОБА_8 позаду. Вони назвали адресу, а саме вул. С. Маркова, та поїхали. Обвинувачені були у стані алкогольного сп`яніння, та при них було ще 2 літри спиртного. Біля тютюнового кіоску ОСОБА_7 вийшов з автомобіля. Приблизно через хвилин 5 із за кіоску вийшов ОСОБА_7 , обнявши, як пізніше йому стало відомо ОСОБА_15 , який був у нетверезому стані. ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_15 сів позаду. Йому здавалося, що всі троє чоловіків були знайомі, так як вони обіймалися. В автомобілі гучно грала музика, тому розмов він не чув, але чув доручення їхати за адресою вул. Сергія Маркова м. Тернівка. Він їхав по вулиці Харківська в сторону переїзду ш. «Тернівська» за якою, приблизно через 500-700 м хтось повідомив про зупинку автомобіля біля мостика, в районі дач. Всі троє хлопців вийшли із автомобіля та голосно розмовляли між собою, але про що, він не чув. Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли в автомобіль, та з їх слів ОСОБА_15 вирішив залишитися. Вони приїхали до магазину АТБ в м. Тернівка, де він висадив обвинувачених, та повернувся на автостанцію. Приблизно через 1 годину хтось з обвинувачених подзвонив йому, та повідомив, що залишив в автомобілі стакан, та скоро вони прийдуть. Номер його телефону обвинувачені могли взяти з візитки, яку останні взяли у нього. Через деякий час обвинувачені зайшли у зал ігрових автоматів, де він перебував, та попросили віддати їм стакан, на що він надав згоду, та пішов до автомобіля. Перший раз розраховувався з ним ОСОБА_7 , давши 100 грн. Потім хтось з обвинувачених сказав поїхати, щоб забрати ОСОБА_15 та відвезти додому. Вони поїхали в сторону Тернівської шахти, де напроти прохідної побачили ОСОБА_23 який стояв біля обочини у брудному одязі. Він повідомив, що брудного ОСОБА_15 не повезе, але обвинувачені сказали, що ОСОБА_15 поїде в багажнику автомобіля. Багажник він сам не відчиняв, та чув як його відчинив хтось із вказаних осіб. Надалі обвинувачені сказали їхати в магазин щоб купити води та вмити ОСОБА_15 . В подальшому ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, відкрив багажник з якого виліз ОСОБА_15 . Надалі ОСОБА_8 сів в автомобіль, а ОСОБА_7 з ОСОБА_15 пішли до річки вмиватися. Пізніше особа, судове провадження щодо якої зупинено, дав покази, що ОСОБА_7 був у автомобілі, а ОСОБА_8 пішов на лід із ОСОБА_15 . Надалі вийшов з автомобіля і ОСОБА_7 , який 2-3 рази вдарив ОСОБА_15 в область тулуба, та знову сів у автомобіль. Також він бачив, як ОСОБА_8 наніс декілька ударів ОСОБА_15 , після чого той впав. Він не чув, що б ОСОБА_15 кликав на допомогу, та хотів швидше їхати додому, та не питав, чому залишили ОСОБА_15 на вулиці у мокрому одязі з брудним обличчям. ОСОБА_15 встав та пішов на дамбу. Обвинувачені повідомили йому, що той вирішив залишитися, а вони поїхали в місто Тернівка. Хтось із обвинувачених сказав їхати в сторону дамби, де вони побачили ОСОБА_15 , та наказали йому зупинитися. З автомобіля вийшов ОСОБА_7 , його не було декілька хвилин. Потім останній сів в автомобіль, та вони поїхали до магазину АТБ в м. Тернівка, де обвинувачені вийшли, та він їм віддав шапку. Він не знав, чи живий був ОСОБА_15 коли він перевозив того у багажнику автомобіля;
- поясненнями потерпілого ОСОБА_12 , який показав, що ОСОБА_15 є його сином. В 20-х числах лютого місяця 2017 року зі слів його дружини син не повернувся додому. 01.03.2017 року він перебував в поліції, де від працівників дізнався, що троє людей побили його сина, потім заштовхали у багажник автомобіля, вивезли до річки, та утопили. Через деякий час його син ОСОБА_24 був знайдений на березі дренажного каналу, наполовину роздягнутий, та без шапки. На обличчі сина він побачив сліди від удару взуттям, в вухах, роті та носі були сліди крові;
- поясненнями свідка ОСОБА_20 , що вона раніше зустрічалася з ОСОБА_25 , а ОСОБА_8 був її сусідом. Приблизно в лютому місяці 2017 року їй дзвонив ОСОБА_25 та розповідав, що він з кимось катали у багажнику автомобіля якогось чоловіка, якого кинули у річку;
- поясненнями свідка ОСОБА_21 , що з обвинуваченим ОСОБА_8 вона перебувала у цивільному шлюбі з кінця листопада 2016 року по кінець лютого 2017 року. Обвинуваченого ОСОБА_25 вона не знає. В середині лютого 2017 року з ранку ОСОБА_8 пішов з дому, та повернувся приблизно о 12.00 год. Ввечері він показав їй мобільний телефон, марки якого вона не пам`ятає, срібного чи золотого кольору, не пояснивши звідки він у нього взявся;
- поясненнями експерта ОСОБА_19 , що у 2017 році вона проводила розтин трупа ОСОБА_15 . У ОСОБА_15 були виявлені водорості одноклітинні, які потрапляють у людину при утопленні через дихальні шляхи, через природні отвори, далі через легені, потім через кровоносні сосуди, далі у серце, потім у аорту. Далі по судинам розносяться в органи. У даному випадку була встановлена їх наявність, а саме в нирках де було виявлено 7 водоростей та рідину пазухи основної кістки. Це є основними критеріями підтвердження діагнозу утоплення людини. У даному випадку смерть ОСОБА_15 настала від механічної асфексії внаслідок закриття дихальних шляхів при утопленні в воді, що підтвердилося при експертизі спеціальними препаратами. Вона не може точно сказати, який проміжок часу ОСОБА_15 міг прожити з такою травмою. Були у ОСОБА_15 і зовнішні та внутрішні тілесні ушкодження. Малоймовірно, що такі тілесні ушкодження могли утворитися при падінні з висоти власного зросту. Розмежувати окремо тілесні ушкодження у всій області голови, не можливо. При одному тілесному ушкодженні можливо було б розмежувати, але у даному випадку тілесне ушкодження не одне. Ступінь алкогольного сп`яніння не оцінювався експертом, оскільки труп було виявлено з гнільними змінами на момент розтину. Черепно-мозкова травма могла привести потерпілого до безпорадного стану, та сприяла утопленню потерпілого. З такою травмою могло настати утоплення людини. Тілесні ушкодження могли бути нанесенні у короткий проміжок часу, а саме можливо у одну дату, яка зазначена у постанові слідчого. Черепно-мозкова травма переслідує втрату свідомості. Коли утоплення виникло, тоді людина і померла. Малоймовірно, що потерпілий міг сам пересуватися. Утоплення могло бути як у відкритих водоймах, так і у калюжі. Свій висновок вона підтвердила в повному обсязі.
Будь-яких підстав не довіряти показам Особи, потерпілого, та зазначених свідків колегія суддів не вбачає, оскільки вони є послідовними, та в повній мірі узгоджуються з сукупністю інших доказів, які ретельно проаналізовані та правильно наведені у вироку.
Крім цього, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доведена і іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду предмету від 01.03.2017 року, відповідно до якого, в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_26 було оглянуто чоловічу шапку сірого кольору, на якій було виявлено три плямами бурого кольору;
- протоколом огляду предмету від 01.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, та за участю особи, судове провадження щодо якої зупинено, було оглянуто поліетиленову плівку білого кольору, яку останній надав, та яка перебувала в автомобілі, на якій було виявлено дві плями рідини бурого кольору, залишки сльозоподібної речовини, забруднення від землі та води, в деяких місцях виявлено порізи;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2017 року відповідно до якого, в присутності понятих, Особа розповів та показав про обставини подій, які відбувалися 18.02.2017 року з ним, іншими обвинуваченими, та ОСОБА_15 , а саме про скоєння злочинів відносно останнього, а також диском з відео слідчого експерименту, дослідженого у судовому засіданні, згідно якого особа, судове провадження щодо якої зупинено, підтвердив обставини подій, які відбувалися 18.02.2017 року;
- протоколом огляду предмету від 01.03.2017 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих за участю ОСОБА_8 , було оглянуто мобільний телефон марки «Nokia - Lumia» 620», який надав для огляду ОСОБА_8 в кабінеті № 307 Тернівського ВП ПВП, та який зі слів ОСОБА_8 він забрав 18.02.2017 року у чоловіка, якого він побив спільно з ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду місця події від 01.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, ОСОБА_8 показав місце, а саме ділянку місцевості за шахтою «Тернівська», де він разом з ОСОБА_7 здійснили напад на чоловіка, якого побили, та у якого забрали мобільний телефон та гроші, та де було виявлено чоловічу шапку на березі річки в м. Тернівка;
- протоколом огляду місця події від 01.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, ОСОБА_7 показав місце, а саме ділянку місцевості на берегу ріки Тернівка, розташовану біля моста при виїзді з м. Тернівка у бік с. Богданівка де знаходився автомобіль коли вони приїхали до річки, та де він разом з ОСОБА_8 здійснили напад на чоловіка якого побили, та у якого забрали майно, та де вони залишили ОСОБА_15 , а також диском з відеофайлами до протоколу огляду місця події, дослідженого у судовому засіданні, згідно якого ОСОБА_7 підтвердив події від 18.02.2017 року;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, було оглянуто 4 шапки, серед яких ОСОБА_12 під номером 2 впізнав шапку його зниклого сина;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2017 року, відповідно до якого в присутності понятих, особа, судове провадження щодо якої зупинено, впізнав під номером 2 хлопця за рисами обличчя, на зображенні якого ОСОБА_7 , який їздив в його машині на передньому пасажирському сидінні 18.02.2017 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2017 року, відповідно до якого, в присутності понятих, особа, судове провадження щодо якої зупинено, впізнав під номером 2 хлопця за загальними рисами, на зображенні якого ОСОБА_15 , якого на його автомобілі перевозили в багажнику, та потім було залишено у річці;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2017 року, відповідно до якого, в присутності понятих, особа, судове провадження щодо якої зупинено, впізнав під номером 4 хлопця за загальними рисами обличчя, на зображенні якого ОСОБА_8 , та якого він з іншими особами 18.02.2017 року возив на своєму автомобілі на задньому сидінні;
- протоколом огляду предмету від 01.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , було оглянуто його куртку та джинсові штани, добровільно надані ним, та на яких було виявлено плями темного, світлого кольорів, та які були брудні, та зі слів ОСОБА_7 в яких він перебував в ніч з 18.02.2017 року на 19.02.2017 року під час скоєння злочину, коли возили в багажнику автомобіля чоловіка та били його;
- протоколом огляду предмету від 01.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю ОСОБА_8 , було оглянуто його куртку та джинсові штани, добровільно надані ним, та на яких було виявлено плями темного кольору, та які були брудні, та зі слів ОСОБА_8 , в яких він перебував в ніч з 18.02.2017 року на 19.02.2017 року під час того, як він був на річці та бив чоловіка;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2017 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто 4 мобільні телефони серед яких ОСОБА_12 під номером 4 впізнав мобільний телефон, який він передавав своєму сину у користування;
Будь-яких зауважень обвинувачених з приводу неправильності проведення зазначених вище слідчих дій, - не було.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2017 року, та фототаблицями до нього, відповідно до якого в присутності понятих, спеціаліста, захисника, підозрюваний ОСОБА_7 надав покази за фактом нападу на ОСОБА_15 з метою заволодіння його майном та нанесення йому тілесних ушкоджень, яке мало місце з 18 на 19 лютого 2017 року, а також диском з відео фактами до протоколу слідчого експерименту, дослідженого у судовому засіданні. З даного протоколу вбачається, що 18.02.2017 року він з ОСОБА_8 привезли ОСОБА_15 за шахту «Тернівська», показав місце де вони висадили ОСОБА_15 , а саме на виїзді з м. Тернівка у сторону с. Вербки. Приблизно за 250 метрів від стели «Тернівка» ОСОБА_7 пояснив, що вони дістали з салону автомобіля ОСОБА_15 та почали наносити тому тілесні ушкодження, зокрема він правою рукою вдарив ОСОБА_15 в живіт від чого той упав навколішки, а потім вдарив ліктем по обличчю. Вони почали питати, де гроші, які ОСОБА_15 їм винен. Той відповів, що грошей у нього немає. Далі вони запхнули ОСОБА_15 у багажник автомобіля, який відчинила Особа, а напроти прохідної шахти «Тернівська» висадили, та поїхали назад в м. Тернівка. У подальшому вони поїхали до магазину «АТБ» по вул. С. Маркова м. Тернівка, а звідти подзвонили Особі, та поїхали шукати ОСОБА_15 . Знайшовши останнього, вони знову запхали того у багажник автомобіля та відвезли до магазину «Ізобіліє», а звідти до магазину «Сільпо» м. Тернівка, а потім поїхали у сторону с. Богданівка до річки біля залізо - бетонних блоків щоб помити ОСОБА_15 . ОСОБА_7 повідомив, що автомобіль Особи стояв передом по відношенню до ОСОБА_15 , фари автомобіля були відключені, багажник відчинила Особа. ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_15 стояв спиною до річки. Він ударив останнього лівою рукою у живіт та долонею правої руки по обличчю. Далі ОСОБА_8 взяв чоловіка та потягнув до річки, на поверхні якої тоді був лід, та зазначив, що течія була значно меншою. ОСОБА_8 почав штовхати ОСОБА_15 у воду, той упав і зачепив рукою ОСОБА_8 . Обидва вони упали, а ОСОБА_7 у цей час був в автомобілі, та все бачив. Потім ОСОБА_15 підвівся, та ОСОБА_7 вдарив того ногою по спині від чого чоловік впав на живіт, а ОСОБА_8 почав бити ОСОБА_15 ногами, зіштовхувати того у жолоб річки, від чого той упав у річку, при цьому обличчя було у воді жолобу. При цьому, ОСОБА_7 пояснив що ОСОБА_15 , лежачи обличчям у воді був непритомний. ОСОБА_7 вирішив перевірити у ОСОБА_15 пульс, який був відсутній. Він про це сказав ОСОБА_8 , але той говорив, що останній живий, та якось добереться додому. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просили Особу не розповідати нікому про те, що сталося, оскільки останній все бачив. В м. Тернівка вони поїхали без ОСОБА_15 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2017 року відповідно до якого, в присутності понятих підозрюваний ОСОБА_8 надав покази про обставини, які мали місце в період часу з 18.02.2017 року по 19.02.2017 року, а саме, як на автостанції ОСОБА_7 побачив ОСОБА_15 , та вони посадили останнього на заднє сидіння автомобіля таксі і поїхали в сторону шахти «Тернівська». Далі показав, як повалили ОСОБА_15 на землю, та з внутрішнього карману він забрав телефон та гроші, а далі вони поїхали, залишивши потерпілого. Коли вони знову поверталися, то він побачив ОСОБА_15 який йшов по дорозі в напрямку м. Тернівка. Таксист розвернув автомобіль, та вони наказали ОСОБА_15 поїхати з ними, бо останній був брудний. ОСОБА_15 поклали в багажник. Потім вони поїхали на річку в с. Богданівка, де перед мостом звернули ліворуч на ґрунтову дорогу і з неї повернули праворуч у бік лугу та річки, та за вимогою ОСОБА_8 зупинились. Відстань від мосту була приблизно 50 - 60 метрів. Автомобіль стояв на відстані приблизно 5-7 метрів від річки. Потім хтось відкрив багажник, з якого виліз ОСОБА_15 з яким він зайшов на лід, де він штовхнув останнього. ОСОБА_15 схопив його за куртку, і вони удвох впали, а потім вилізли із річки. Коли ОСОБА_15 підійшов до машини, то ОСОБА_7 наніс тому декілька ударів. Шапки вже на ОСОБА_15 не було, але коли вони заходили у воду, то шапка була на останньому. Залишивши ОСОБА_15 , вони поїхали далі;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.04.2017 року, та довідкою-аналізом до нього, відповідно до яких було встановлено інформацію про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг у період часу з 00.01 год. 18.02.2017 року до 23.59 год. 27.02.2017 року з абонентними номерами користувачів ОСОБА_8 , Особи та ОСОБА_15 ;
- висновком експерта № 401 від 24.03.2017 року, відповідно до якого зроблено підсумки: «В двох слідах на поліетиленовій плівці, вилученій 01.03.2017 року, встановлена наявність крові людини. В інших слідах на поліетиленовій плівці наявності крові не встановлено»;
- протоколом огляду трупа від 31.03.2017 року, та фотознімками до нього, відповідно до якого труп, розташований в канаві поблизу будинку АДРЕСА_7 , який знаходився у воді на животі обличчям донизу, права рука відставлена в сторону, ліва лежала вздовж тіла. Труп одягнутий у курточку, светр, футболку, джинси, труси, черевики. На обличчі було виявлено забійну рану;
- диском з відео огляду трупу ОСОБА_15 , який розташований в канаві поблизу будинку АДРЕСА_7 , дослідженого у судовому засіданні;
- висновком експерта № 197 від 01.04.2017 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_15 настала від механічної асфіксії, яка розвинулась при закритті дихальних шляхів рідиною внаслідок утоплення у воді, що й призвело до смерті потерпілого. Даний висновок підтверджується морфологічною картиною, виявленою при розтині трупа, характерною для даного виду смерті та судово-гістологічним дослідженням при якому виявлено: при проведенні судово-гістологічного дослідження мікропрепаратів зроблених з рідини пазухи основної кістки та перегляді їх у затемненому полі зору мікроскопа знайдені діатомові водорості, що відносяться до класу Центричних. При мікроскопічному дослідженні мінералізату нирки за допомогою фазово-контрастного мікроскопу знайдені панцирі діатомових водоростей у кількості 7 штук". "При дослідженні трупа ОСОБА_15 також виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в лобній області справа з розповсюдженням на праву тім`яну область та праву скроневу область, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів; саден на фоні синця в проекції правої надбрівної дуги, в лобній області справа, в правій тім`яній області, в області крижу; забійної рани в області перенісся; травматичного субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Виявлена внутрішньочерепна травма з травматичним субарахноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку стала вирішальним фактором в утопленні потерпілого у воді, та виявлені тілесні ушкодження в області голови мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Також при судово-гістологічному дослідженні виявлено: наявність вогнищевих крововиливів у речовині головного мозку правої лобної та лівої тім`яної долі, субарахноїдальний крововилив у об`єкті «речовина головного мозку зі сторони основи», діапедезні субарахноїдальні мікрогеморагії та периваскулярні мікрогеморагії на тілі повнокров`я судин у лівих та правих лобних та тім`яних долях головного мозку. Тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів та садна в області крижу за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, відносно живих осіб. Враховуючи морфологічні ознаки та характер виявлених тілесних ушкоджень (наявність крововиливів, набряків, результати судово-гістологічного дослідження), вони утворилися при життєво, та давність і спосіб їх утворення можуть відповідати даті та обставинам, зазначеним в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 18.02.2017 року". "Враховуючи характер та морфологічні ознаки виявленої травми голови, більш вірогідно, що після її спричинення ОСОБА_15 міг прожити незначний проміжок часу". "При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_15 , виявлений етиловий спирт у концентрації 1,85 проміле у крові, 2,12 проміле у сечі, однак дана концентрація алкоголю не враховується при оцінці алкогольного сп`яніння, оскільки труп довгий час перебував у воді та піддався гнильним змінам. Згідно трупних явищ, виявлених при розтині трупа, смерть ОСОБА_15 настала більш ніж за 48 годин до моменту проведення експертизи. При судово-імунологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_15 , група крові не встановлена з гнилісних змін. Порушення цілісності кісткової тканини, окістя та зв`язкового апарату під`язичної кістки, хрящової тканини та охрястя крупних хрящів (щитоподібного, перснеподібного) та дрібних хрящів (парних - клиноподібних, черпалоподібних, рожкоподібних) хрящового остову гортані не виявлено. Верхній лівий ріжок щитоподібного хряща рухливий на рівні своєї верхівки за рахунок наявного сесамовидного хряща;
- висновком експерта від 197-д від 17.05.2017 року зазначено, що враховуючи характер та локалізацію, виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 на різних анатомічних областях, можна виключити можливість їх утворення при падінні з висоти власного зросту. Враховуючи локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 можна висловитись про те, що в область голови йому було нанесено не менше чотирьох травматичних дій (наявність тілесних ушкоджень у вигляді синців в лобній області справа з розповсюдженням на праву тім`яну область та праву скроневу область, саден на фоні синця в проекції правої надбрівної дуги, в лобній області справа, в правій тім`яній області, забійної рани в області перенісся; травматичного субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку), не менше трьох травматичних дій в області кінцівок (наявність тілесних ушкоджень у вигляді саден на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів) та не менше однієї травматичної дії в області крижу (наявність тілесних ушкоджень у вигляді садна в області крижу). Наявність виявленого тілесного ушкодження на тілі ОСОБА_15 у вигляді садна в області крижу та характер його поверхні, тобто поздовжньої посмугованості може свідчити про переміщення трупа, тобто його волочіння. Виявлені тілесні ушкодження, враховуючи їх морфологічні ознаки, утворилися за короткий проміжок часу, то судити про послідовність їх утворення не надалось можливим, оскільки тілесні ушкодження голови зосереджені в одній анатомічній області, тобто в одній частині тіла - голова, розмежування їх не є доцільним та оцінюються в сукупності. Оскільки при утопленні планктон (діатомові водорості) разом з водою потрапляють в рот, звідки в дихальні шляхи, легені з них по судинам в серце, далі в аорту, звідки з кров`ю розносяться по судинам по всьому організму, затримуючись в паренхіматозних органах та кістковому мозку довгих трубчатих кісток, довго зберігається в пазухах основної кістки, то враховуючи вищезазначене, можна висловитись про те, що потрапляння виявлених діатомових водоростей до організму ОСОБА_15 є прижиттєвим. Смерть потерпілого настала внаслідок утоплення, тобто від механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів рідиною, про що свідчить наявність діатомових водоростей в мінералізаті нирки та в мікропрепаратах зроблених з рідини пазухи основної. кістки, можна виключити можливість його самостійного пересування вже після потрапляння даних мікроорганізмів, а також потрапляння їх в організм людини після настання смерті;
- висновком експерта № 200 від 26.04.2017 року, відповідно до якого із слідів крові на чоловічій в`язаній шапці з написом Evrosport, вилученій 01.03.2017 року у свідка ОСОБА_26 , отримані препарати ДНК, встановлені їх генетичні характеристики. Препарати ДНК, виділені із слідів крові на шапці, являють собою ДНК чоловічої статевої належності. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадіння їх генотипу з генотипом потерпілого ОСОБА_15 , та неспівпадіння з генотипами підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ДНК цих слідів крові на шапці може походити від потерпілого ОСОБА_15 з ймовірністю не менше 99,99999959%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,41х10-18. Вказана комбінація зустрічається у 0,41 чоловіків на квінтильйон;
- DVD - диском з записом відео фактів з камер спостереження ТОВ «АТБ-Маркет», відповідно до запису від 01.03.2017 року за вих. № 513-1403, дослідженого у судовому засіданні, на якому було відтворено, як з ТОВ «АТБ-Маркет» вийшло 2 чоловіків у куртках, до них під`їхав транспортний засіб (таксі), і вони поїхали на даному автомобілі;
- протоколом огляду легкового автомобіля марки «DACIA-LOGAN 90L» д.н.з. НОМЕР_1 від 01.03.2017 року, на якому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та Особа, перевозили у багажнику ОСОБА_15 .
На переконання колегії суддів, вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, та ретельно проаналізовані, повністю доводять винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, та спростовують апеляційні доводи як їх самих, так і їх захисників щодо відсутності у діях обвинувачених складу кримінальних правопорушень, за вчинення яких їх засуджено оскаржуваним вироком суду.
У колегії суддів немає сумніву щодо правильності висновків суду першої інстанції, що інкриміновані кримінальні правопорушення скоїли саме обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вина обвинувачених повністю доведена, а скоєне ними правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , що суд при кваліфікації злочинів не розмежував наявність тілесних ушкоджень потерпілого, колегія суддів зазначає наступне.
Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Частиною 4 ст. 187 КК України передбачена відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном. Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Тобто спочатку має бути вчинена активна дія - напад саме з корисливих мотивів (спонукань), що є обов`язковою ознакою розбою. Напад, вчинений не з корисливих спонукань, не може кваліфікуватися як розбій.
З оскаржуваного вироку вбачається, що спочатку ОСОБА_7 завдав удар кулаком руки в живіт ОСОБА_15 , після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свою злочинну змову, спрямовану на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, керуючись спільним умислом, діючи за попередньою змовою групою осіб, нанесли кожен не менш ніж по п`ять ударів ногами, кулаками та ліктями в життєво важливі частини тіла, по обличчю та голові ОСОБА_15 , та свої злочинні дії супроводжували незаконними вимогами передати їм наявні у потерпілого грошові кошти та цінне майно.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , остаточно впевнившись, що ОСОБА_15 у будь-якому разі звернеться до поліції про вчинений ними відносно останнього злочин, і переконати потерпілого погрозами або застосуванням насильства приховати злочин не вдасться, реалізуючи свою попередню змову, діючи групою осіб, припускаючи протиправне спричинення смерті людині з метою приховування скоєного ними злочину, застосовуючи фізичну силу проти волі потерпілого, помістили його до багажного відділення автомобіля таксі, тобто викрали ОСОБА_15 шляхом відкритого заволодіння, і таким чином, обмежили його волю.
Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою приховати інший злочин, свідомо припускаючи протиправне спричинення смерті людині, застосовуючи фізичну силу, витягли потерпілого ОСОБА_15 з багажного відділення автомобіля таксі, та з метою доведення своєї злочинної змови до кінця, умисно, кожен нанесли не менш ніж 10 ударів кулаками та ногами в життєво важливі частини тіла, а саме по обличчю та голові ОСОБА_15 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізувати свою злочину змову на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , з метою приховати інший злочин - розбійний напад, за попередньою змовою групою осіб, діючи спільно, умисно зіштовхнули ОСОБА_15 з берегу ріки Тернівка обличчям вниз у воду, при цьому фізично, утримуючи його в такому положенні, розуміючи та свідомо припускаючи, що потерпілий через свій непритомний стан, знаходячись обличчям у воді не має змоги дихати та захлинеться рідиною внаслідок чого настане його смерть.
Отже, судом першої інстанції з достатньою повнотою встановлено, що спочатку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, із зазначенням тілесних ушкоджень спричинених потерпілому, а вже потім обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, передбачене п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, із зазначенням відповідних тілесних ушкоджень та в послідуючому вбивства потерпілого, а отже розмежував наявність тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_15 .
З приводу доводів захисника ОСОБА_10 , що до ОСОБА_8 застосовувались недозволені методи ведення слідства працівниками поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, колегія суддів зазначає наступне.
09 серпня 2021 року старшим слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Державного бюро розслідувань було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000110 від 20.04.2021 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення. Отже доводи захисника ОСОБА_10 є такими, що не підлягають задоволенню.
Під час досудового розслідування не встановлено факту вчинення працівниками поліції хоча б однієї з дій, передбачених статтею 365 КК України, існування застосування недозволених методів ведення слідства, а також заподіяння внаслідок таких дій тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нічим, окрім показань самих обвинувачених, наданих у судовому засіданні, об`єктивно не підтверджується. Запитуваною інформацією з ІТТ №4 ГУНП в Дніпропетровській області, повідомлено, що обвинувачені за медичною допомогою у вказаний період досудового слідства, про застосування до них фізичного впливу не звертались, а також фіксування скарг на насильницькі дії поліцейських, наявність тілесних ушкоджень під час поміщення та утримання обвинувачених перед поміщенням до ІТТ №4, проведено первинний огляд, під час якого тілесних ушкоджень не було виявлено, скарг на стан здоров`я не надходило.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що він та його захисник неодноразово заявляли відвід головуючому судді ОСОБА_1 , але суддя не виходив в нарадчу кімнату для вирішення цього питання, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Так, колегія суддів зазначає, що в судових засіданнях 28.09.2017 року та 21.03.2019 року обвинуваченим ОСОБА_8 заявлялись відводи головуючому судді ОСОБА_1 . Суд заслухавши думки учасників судового провадження виходив до нарадчої кімнати, а після виходу з неї оголошував відповідне судове рішення.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 , що під час оголошення вироку, в залі судового засідання був відсутній прокурор і йому не було вручено копію вироку, що є порушенням вимог ст. 376 КПК України, задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається з технічного запису від 29.10.2021 року, прокурор був присутнім, коли обвинуваченим надавалось останнє слово, та вони присутні під час проголошення судового рішення.
Відсутність прокурора під час оголошення судового рішення, не є суттєвим порушенням закону, яке б призвело до скасування вироку.
Також колегія суддів наголошує, що згідно ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 , що колегія суддів порушила вимоги рішень ЄСПЛ стосовно розумних строків, не дотрималась цих розумних строків судового розгляду справи, які уже сплинули, тим самим порушила вимоги Європейського Суду, є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Водночас ч. 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз зазначених положень свідчить, що розумність строків кримінального провадження встановлений законодавцем для забезпечення гарантій особи від необґрунтованого та надмірного затягування кримінального провадження стосовно неї з метою забезпечення прав цієї особи, а не штучного пришвидшення судового розгляду для постановлення вироку в найкоротший час.
Разом із тим, поряд із принципом розумних строків, ст. 7 КПК України визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати й іншим загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що вказане кримінальне провадження є досить об`ємним, в ході судового розгляду окремі учасники не з`являлись до суду, дослідження всіх обставин скоєного потребувало значного часу.
Аналізуючи вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 щодо порушення правил підслідності кримінального провадження, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження та вірно зазначено у вироку, розбійний напад на потерпілого ОСОБА_15 вчинено на ділянці місцевості, розташованої біля проїжджої частини, на відстані приблизно 700 метрів від м. Тернівка Дніпропетровської області, у напрямку с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області.
Згідно вимог ч. ч. 1, 7 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
У кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 384, 385, 386, 387, 388, 396 Кримінального кодексу України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу, до підслідності якого відноситься кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким почато досудове розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з витягу (т. 4 а.с. 89), за заявою ОСОБА_12 про зникнення його сина ОСОБА_15 , 27.02.2017 року Тернівським ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості до ЄРДР та визначено орган досудового розслідування - Тернівське відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
В подальшому, до ЄРДР було внесено відомості про вчинені кримінальні правопорушення зі змінами правової кваліфікації злочинів та визначенням органу досудового розслідування - Тернівське відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Крім того, згідно протоколу огляду трупа від 31.03.2017 року (т. 4 а.с. 232-243), труп ОСОБА_15 було виявлено в канаві поблизу буд. АДРЕСА_7 .
Таким чином, порушень ч. 1 ст. 218 КПК України органом досудового розслідування допущено не було, а тому доводи захисника ОСОБА_9 про те, що досудове розслідування було проведено неуповноваженими на те особами, задоволенню не підлягають.
Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що під час проведення слідчого експерименту за участю в якості свідка Особи, останньому не було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, також не відповідають дійсності та спростовуються самим протоколом від 01.03.2017 року (т. 4 а.с. 100-109), де на кожній сторінці протоколу, у тому числі і після зазначення про роз`яснення прав та обов`язків учасникам слідчої дії, передбачених ст. ст. 66, 67 КПК України, - стоїть його підпис.
Не є обґрунтованими і доводи захисника ОСОБА_9 про необхідність визнання недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через те, що за показами останніх труп ОСОБА_15 поплив по течії, в той час коли його було знайдено в іншій стороні. При цьому, на його думку, вказані процесуальні дії проводились за відсутності захисників.
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_7 від 04.03.2017 року, вказана слідча дія була проведена за участю захисника ОСОБА_9 (т. 4 а.с. 178-187), а слідчий експеримент з ОСОБА_8 було проведено 04.03.2017 року за участю захисника ОСОБА_27 (т. 4 а.с. 188-191).
Перебування підозрюваних в кайданках під час проведення слідчого експерименту регламентовано Наказом МВС України № 1090 від 24.12.2019 року Про затвердження Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_9 про те, що у вироку не спростовано спричинення тілесних ушкоджень під час розбійного нападу та навмисного вбивства, що судом вказано неправильну кваліфікацію дій обвинувачених, не зазначено про те, хто саме є учасником вчинення злочину, передбаченого ст. 146 КК України, коли саме було скоєно злочин. На думку колегії суддів, вказане містить лише особисті судження апелянта, виражають його незгоду з судовим рішеннями та не містять конкретизації у чому саме полягає порушення закону, допущених судом.
Доводи захисника ОСОБА_9 про порушення права обвинувачених на захист, також не відповідають дійсності.
Як вбачається з протоколів проведення слідчих експериментів, під час проведення слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_7 , - його інтереси захищав адвокат ОСОБА_9 , а інтереси підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_27 відповідно.
Слід зазначити що, адвокат ОСОБА_9 захищав інтереси обох підозрюваних під час обрання та продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак питання доведеності вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вказаній стадії кримінального провадження не вирішувалось, тому підстав вважати порушення права останніх на захист на цій стадії, - не вбачається.
Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції під час допиту, свідкам ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, а також про те, що свідок ОСОБА_20 , на вимогу сторони захисту, не надала документів, що посвідчують її особу.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близькій родичів, коло яких визначається законом. Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , не відносяться до зазначеної категорії осіб, які мають право не свідчити, відповідно до ст. 63 Конституції України. Отже, процесуальних порушень під час допиту даних свідків, судом першої інстанції допущено не було. А надання стороні захисту документів, що посвідчують особу свідка, не передбачено чинним законодавством.
Посилання адвоката ОСОБА_9 , що судове засідання від 16.10.2020 року проводилося неповним складом, за відсутності обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та те, що в судовому засіданні від 27.08.2021 року було заявлено відвід захиснику ОСОБА_22 , але судом це було проігноровано, є неспроможними, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з журналів судових засідань та технічних записів, судове засідання від 16.10.2020 року проводилося за участю зокрема обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В судовому засіданні від 27.08.2021 року особою, судове провадження щодо якої зупинено, дійсно усно заявлявся відвід захиснику ОСОБА_22 , проте головуючим було роз`яснено, що оскільки його захисник перебуває на лікарняному, та прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо нього, захисника ОСОБА_22 було призначено на окрему процесуальну дію, з чим погодилась зазначена особа та не наполягала на відводі.
Згідно журналу судового засідання та технічного запису від 13.11.2018 року, секретарем судового засідання не було повідомлено учасників провадження про здійснення повного фіксування судового розгляду. Разом з цим таке фіксування судового засідання здійснювалося в повному обсязі. Твердження захисника ОСОБА_9 про невиконання вимог ст. 343 КПК України є такими, що за своїм характером не вважаються суттєвими порушеннями кримінального процесуального закону.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційних скарг головною мірою випливають із власного суб`єктивного аналізу і переоцінки апелянтами окремих доказів, оцінка і тлумачення яких здійснюються тенденційно, вибірково, із спотворенням їх дійсного змісту та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
Всі свідчення відповідних осіб в суді першої інстанції надавалися під присягою, вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірені та оцінені у їх сукупності судом безпосередньо при розгляді даного кримінального провадження.
Колегія суддів наголошує, що з технічних записів та журналів судових засідань вбачається, що судовий розгляд справи було проведено з належним дотриманням вимог КПК України, всі доводи обвинувачених та їх захисників були ретельно перевірені, в тому числі і ті, які аналогічні в апеляційних скаргах.
Відносно доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, внаслідок м`якості, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, наслідки, що настали, а саме смерть людини молодого віку, те, що кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, дані про осіб, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення різних злочинів, у тому числі корисливих, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року, за яким він був засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, та в період іспитового строку вчинив нові особливо тяжкі кримінальні правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення різних злочинів, у тому числі корисливих, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2014 року, за яким він був засуджений за ч. 1 ст. 186, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 16.02.2016 року, та через рік вчинив нові кримінальні правопорушення.
Також судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суспільно-корисною працею не займаються, не мають міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризуються негативно.
Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом першої інстанції не встановлено.
Згідно ст. 67 КК України, судом першої інстанції вірно враховані обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , - рецидив злочинів, та скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння, а обвинуваченому ОСОБА_7 , - скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи прокурора, що судом першої інстанції залишені поза увагою вищевказані обставини, а також дані, характеризуючі осіб обвинувачених, при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - є безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. ч. 1, 2 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 16 років з конфіскацією всього належного йому майна, та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 187, п. п. 3, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та для запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, підстав для призначення більш суворого покарання, а ніж призначив суд, а саме довічного позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як того просять прокурор та потерпілий у своїх апеляційних скаргах, - колегія суддів не вбачає.
Вирок за змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги, - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 (з доповненнями), ОСОБА_7 , їх захисників-адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4