САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/1013/22
1-і/206/1/22
УХВАЛА
Іменем України

07 квітня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання начальника Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000015 від 24.01.2021 про продовження строку тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Трудове Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 14.12.2020 Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування з іспитовим строком на 1 рік, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2022 року начальника Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 ..
Клопотання обґрунтовано тим, що 23 січня 2021 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законному порядку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, йшов по автодорозі Харків-Сімферополь М-18 на 445 км неподалік від с.Вовчанське, Якимівської ОТГ, Мелітопольського району Запорізької області, а саме по мосту через річку Малий Утлюг де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб навколо, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до каналізаційного люка, який розташований на узбіччі вищезазначеної дороги, де таємно повторно викрав чавуну кришку люка, вартістю 2664 гривні 93 копійки, яка належить ТОВ «Мостобудівельний загін №112», після чого з викраденим з місця злочину зник, чим спричинив матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 13 червня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законному порядку, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою відкритого викрадення чужого майна, знаходячись на лавці біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом нанесення підзатильника потерпілому ОСОБА_5 відкрито, повторно заволодів мобільним телефоном «Meizu М5 Note», вартістю 914 гривень 50 копійок та з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вищезазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Прокурор зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу, а саме залишаються актуальними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень. Аналізуючи факт скоєних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має постійного офіційного джерела прибутку, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на життя заробляє шляхом вчинення крадіжок, виникають достатні підстави вважати, що, знаходячись на свободі, обвинувачений ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини), що унеможливлює застосування до нього запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, оскільки застосування таких запобіжних заходів передбачає перебування ОСОБА_4 у певному відомому прокурору або суду населеному пункті, проживання у відомому житлі за певною адресою, вільне безконтрольне пересування та можливість залишення житла з метою переховування від суду або вчинення нових кримінальних правопорушень.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.
Вислухавши пояснення прокурора та обвинуваченого, дослідивши подані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Встановлено, що 24.01.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 18.02.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.04.2022.
18.02.2022 до Якимівського районного суду Запорізької області Якимівським відділом Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області по кримінальному провадженню №0000015 від 24.01.2021 направлено обвинувальний акт (з додатками) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.03.2022 №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність Якимівського районного суду Запорізької області на Самарський районний суд м. Дніпропетровська.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, також, він знаходячись на свободі, може переховуватися від суду та те, що ОСОБА_4 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових умисних злочинів.
Вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, ОСОБА_4 суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, вирішуючи подані клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.
Таке застосування не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-184, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 06.06.2022 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1