У Х В А Л А

іменем України

19.08.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Васильківської окружної прокуратури у кримінальному провадженні за №0000232 від 10.05.2019 по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Золотоноша Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 187 КК України,
про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
17.08.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Захисник обвинуваченого проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З поданих матеріалів суд вбачає, що 22.06.2022 ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено на 60 днів, до 20.08.2022 включно.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
На цей час встановлено, що ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме:
- п. 1 може переховуватись від суду.
Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який, згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, особи, які перебували б у нього на утриманні відсутні, не має постійного визначеного місця проживання.
Тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом нiж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі необхідних процесуальних дій для повного та всебічного судового розгляду, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень.
- п. 3 незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.
Вказаний ризик підтверджується тим, що є підстави вважати, що
ОСОБА_5 , з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин буде незаконно впливати на свідків та потерпілого, що підтверджується тим, що обвинувачені в тому числі і ОСОБА_5 погрожували потерпілому застосуванням насильства та спричинили йому тілесні ушкодження, тому його перебування на волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків та потерпілого у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають його у вчиненні особливо тяжкого злочину, очікуючи на можливу її помсту.
- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 працездатний, проте не працює, будь - якою суспільно - корисною працею не займається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має.
Також встановлено, що раніше ОСОБА_5 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. При цьому, в подальшому останній знову вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, що свідчить про те, що на шлях виправлення та перевиховання він не став та може продовжити свою злочинну діяльність. Крім того вказані факти також свідчать про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_5 стала промислом та єдиним джерелом існування, що вказує на обґрунтований ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень, у тому числі проти власності.
Жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, тому є ризик того, що обвинувачений може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, то одних лише особистих зобовязань ОСОБА_5 не достатньо для забезпечення дієвості кримінального провадження. Крім того, адреса реєстрації та проживання ОСОБА_5 знаходиться на території Василівського району Запорізької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим на теперішній час відсутня будь яка можливість контролю за зобов`язаннями ОСОБА_5 ;
- особи, які заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також те, що обвинувачений не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе.
- згідно ст. 178 КПК України, такі як:
- п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище).
- п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України тяжкість вчиненого ним злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років із конфіскацією майна.
- п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України вік та стан здоров`я ( ОСОБА_5 не є неповнолітньою чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє обвинуваченому перебувати в умовах слідчого ізолятору).
- п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України відсутність постійного джерела доходів, місця роботи та офіційного місця працевлаштування.
- п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Виходячи з наведеного, підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу немає, тому що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти наведеним вищезазначеним ризикам.
На даний час вказані ризики не зникли, не зменшилися та є наявними, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання особи під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого при розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
Необхідність тримання під вартою обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_5 не буде суперечити нормі
ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, встановлені 177 КПК України.
Тобто будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17.10.2022 р.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1