ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/843/22 Справа № 183/2340/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Черляни Городоцького району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_8 ,

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 липня 2022 року включно й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 402 КК України, тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, який немає стійких соціальних зв`язків, його вік та стан здоров`я, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні об"єктивно існують та неможливість їх запобігання шляхом обрання більш м"якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя вважав за можливе визначити альтернативний запобіжний захід для підозрюваного у вигляді застави, у розмірі, що забезпечить його належну процесуальну поведінку у цьому провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_7 не обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину за ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки наказ командування, про невиконання, про що зазначається у підозрі, є незаконним та сам підозрюваний, за обставин викладених у клопотанні слідчого, не відмовлявся його виконувати, що не було враховано слідчим суддею під час застосування цього запобіжного заходу. Разом з тим, апелянт вказує, що посилання суду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, та на місце реєстрації ОСОБА_7 в м. Львів, що знаходиться на значній відстані від органу досудового розслідування, як на підставу існування заявлених у клопотання слідчого ризиків, є необґрунтованим та не можуть бути об"єктивним підтвердженням їх існування. При цьому, вказує, що свідки обвинувачення вже допитані, що також спростовує заявлені ризики, однак, не зважаючи на ці обставини, слідчий суддя постановив рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 не має негативної характеристики, приймав участь у бойових діях та раніше не судимий, що свідчить про можливість застосування до нього більш м"якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що не було досліджено належним чином у слідчим суддею, тому просить ухвалу скасувати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник посилається на те, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права. При цьому, доводи цієї скарги, аналогічні доводам скарги захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку у3часників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.
Так, апеляційним судом встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 22.05.2022, за ознакам злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
26.05.2022 ОСОБА_7 був затриманий, у порядку ст. 208 КПК України та 27.05.2022 йому було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 402 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 402 КК України.
З урахуванням наявних у провадженні доказів та встановлених фактичних обставин вчинення дій, згідно з повідомленої підозри ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокорі, умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану, а також враховуючи те, що дії підозрюваного були спрямовані на завдання шкоди авторитету правоохоронних органів та ЗСУ в цілому, й з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, колегія суддів вважає, що у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Разом з цим, розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Отже, враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного ОСОБА_7 , як застосування запобіжного заходу у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, й дає підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Окрім того, слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, який немає стійких соціальних зв`язків, його вік та стан здоров`я, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.
Також, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, про що йдеться в скаргах захисників, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Посилання захисників на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи скарги апелянтів про те, що підозрюваний, приймав участь у бойових діях та раніше не судимий, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого та встановлені судом об"єктивно існуючі у цьому провадженні ризики та не може бути підставою для обрання для підозрюваного більш м"якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення у провадженні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та вважає такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи докази, які містяться в матеріалах клопотання, зокрема довідку про доходи військовослужбовця, й є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційних скаргах мотивів, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4