Справа № 203/1030/22
Провадження № 1-кс/0203/1114/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2022 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому засіданні у м. Дніпрі в залі суду клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився у с. Кас`янівці Володарського району Донецької області, має повну середню освіту, неодружений, неповнолітніх осіб на утриманні не має, працює будівельником ТОВ «Магма», з 1992 року перебував на обліку в КНП «Психіатрична лікарня м. Маріуполя» у лікаря-психіатра з діагнозом легкої розумової відсталості без поведінкових порушень, постійно мешкає за адресою реєстрації місця проживання на АДРЕСА_1 , раніше не судимий, попередньо ув`язнений в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» на Каменській вулиці, 52, у м. Маріуполі Донецької області,
у кримінальному провадженні № 0001296, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.12.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
встановив:
18 травня 2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, подане згідно статей 199, 615 КПК України до слідчого судді за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 на виконання п. 4 ч. 1 ст. 34 КПК України внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану. Кримінальне провадження досудового слідства за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого незакінченого злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України продовжено у встановленому порядку слідчим суддею відповідно до ст.ст. 219, 2951 КПК України до шести місяців, тобто до 25 червня 2022 року.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, обґрунтовуючи збереження викладених стороною обвинувачення ризиків тим, що реальна загроза переховування підозрюваного від слідства та суду, враховуючи тяжкість міри покарання за поставлений за вину особливо тяжкий злочин, в умовах військової агресії проти України ніяк не зменшилася, так само як і ризик затягування та перешкоджання ОСОБА_5 досудовому розслідуванню та впливу на інших учасників провадження, оскільки цьому сприяють ступінь міцності його соціальних зав`язків, характер осілості, сімейний стан, нестійкий психічний стан та світоглядні переконання і проявлені моральні якості.
Захисник за призначенням в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, з мотивів не доведності ризиків, на які посилається прокурор. Просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 з причин збройного конфлікту з військовими діями, в тому числі у місцезнаходженні його попереднього ув`язнення, особисто в судове засідання не доставлявся, аби на виконання ст. 3 Конституції України не наражати на небезпеку, як найвищу соціальну цінність, життя і здоров`я його та працівників правоохоронних органів в умовах воєнної агресії проти України, тоді як забезпечити його дистанційну участь в режимі відеоконференції згідно ст. 336 КПК України виявилося неможливим за відсутності будь-якого налагодженого телекомунікаційного, телеграфного чи поштового зв`язку з ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» з огляду на розташування останнього на тимчасово окупованій частині території міста Маріуполь Донецької області.
Виходячи з загальних засад верховенства права і законності кримінального провадження відповідно до ч. 2 ст. 8 і ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально-процесуальне законодавство, як в цілому, так і з окремого питання випадків розгляду клопотання сторони обвинувачення без участі підозрюваного, застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, для якої одну з фундаментальних гарантій, що надається в процесі розгляду з питань позбавлення волі, за визначенням у § 47 рішення у справі «Kampanis v. Greece» складає можливість для ув`язненого бути заслуханим особисто або через захисника.
Кожен, кого затримано через підозру у вчиненні злочину, на загальних засадах забезпечення права на свободу та особисту недоторканність згідно ч. 2 ст. 12 КПК України повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість, в тому числі, подальшого тримання, оскільки у виді запобіжного заходу тримання під вартою за тлумаченням у §§ 84-86 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 липня 2001 року у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (заява № 33977/96) визнається втручанням у право на свободу, допустимим з винятковим відхиленням від принципу особистої недоторканності лише у вичерпно перелічених і суворо визначених випадках згідно статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Приймаючи рішення про тримання підозрюваного під вартою, національні судові органі за усталеною практикою Європейського Суду з прав людини зобов`язані враховувати перевірку всіх фактів, як на підтвердження, так і на спростування існування необхідності суспільного інтересу, що виправдовує з дотриманням презумпції невинуватості втручання у право на свободу особистості.
Відповідно, не у всіх випадках мають забезпечуватися ті ж самі гарантії, що й за статтею 6 Конвенції для права на справедливий суд за кримінальним обвинуваченням, як це має місце для передбаченої пунктом 4 статті 5 цієї Конвенції процедури, хоч остання і повинна мати судовий характер та надавати гарантії, відповідні вирішуваному позбавленню волі, які за тлумаченням процесуальної справедливості в § 203 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «A. and Others v. the United Kingdom» [GC] залежать від контексту, фактів та обставин, не маючи одноманітного постійного стандарту, з огляду на що у своїй практиці Європейський Суд з прав людини у § 33 рішення у справі «Catal v. Turkey» допускає можливість здійснення права участі в усних слуханнях у судовому засіданні через розумні проміжки часу, не вимагаючи проведення щоразу заслуховування ув`язненого при кожному продовженні строку тримання під вартою, з чим узгоджується заслуховування ув`язненого особисто щодо продовженого йому строку тримання під вартою за першої ліпшої нагоди конвоювання підозрюваного чи його прибуття в інший спосіб до слідчого судді після заочного вирішення питання про це у випадку наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій державою-агресором території, за правилами про обрання і застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України.
Враховуючи вжиті всі можливі заходи для забезпечення, як очної, так і дистанційної участі сторони захисту у невідкладному розгляді цього клопотання за методичною інформацією, якою Верховний Суд забезпечив в листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», слідчий суддя з наведених вище мотивів визнає за можливе, як виняток, допустити вирішення питання строку тримання під вартою in absentia підозрюваного з призначенням для захисту його прав та інтересів адвоката, вважаючи обов`язок прокурора за ч. 2 ст. 184 КПК України належно виконаним шляхом вручення копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу, захиснику за призначенням.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, заперечення та міркування захисника, дослідивши додані до клопотання докази, дійшов наступних висновків.
Ухвалами слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 27.12.2021 та 18.02.2022 до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід з триманням під вартою, продовженим до 26.03.2022, з підстав наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілого та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що вмотивовано неможливістю запобігти таким ризикам більш м`якими заходами близькість місця події до місця мешкання підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 23 травня 2022 року.
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, 25.12.2021 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за обґрунтованою підозрою у скоєнні за версією з`ясованих стороною обвинувачення обставин посягання на життя ОСОБА_7 з незакінченим замахом на умисне протиправне заподіяння йому смерті, використовуючи заздалегідь підготовлені з цією метою у виді знаряддя злочину два ножі, що стороною обвинувачення з повідомленням згідно ст. 279 КПК України про нову підозру кваліфіковано за ознаками особливо тяжкого насильницького злочину проти життя людини, за який санкція ч. 1 ст. 115 через ч. 3 ст. 15 КК України передбачає призначення покарання відповідно до ст. 68 цього Кодексу у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, чим допускається застосування згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою, яке за практикою Європейського Суду з прав людини в рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» має сприяти виконанню досудовим розслідувань завдань доведення факту вчинення та характеру поставлених за вину правопорушень.
Так, 26 грудня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру в тому, що він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, 24.12.2021 близько 19 години на подвір`ї будинку на АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли під час проведення дозвілля, з мотивів ревнощів використав заздалегідь підготовлені два ножі у виді знаряддя умисного заподіяння ОСОБА_7 двома ударами: лівою рукою в область голови, а правою в область тулуба небезпечного в цей момент для його життя тяжкого тілесного ушкодження передньої стінки лобної пазухи ліворуч у вигляді вдавленого переламу, безпосередньо спрямованого на протиправне заподіяння смерті потерпілому, але ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які вважав необхідними для доведення вбивства до кінця, і смерть ОСОБА_7 не настала з причин втручання сторонньої особи, яка присікла посягання ОСОБА_5 , що від його волі вже не залежало, не маючи сил подолати опір.
Сторона обвинувачення обґрунтовує підозру вагомими фактичними даними вказівки на підозрюваного потерпілим та випадковим очевидцем події злочину, з огляду на що затримання з самого початку обумовлено наявністю однієї з обов`язкових підстав згідно ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування запобіжного заходу, яка визнається необхідною умовою для правомірного продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Якщо ризики перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на інших його учасників через негативні наслідки збройного конфлікту у м. Маріуполі зменшилися, то в умовах воєнного стану з огляду на характеристику особистості підозрюваного, мотиваційну складову поставленого йому за вину злочинного діяння та стан його здоров`я з`явилися нові ризики переходу на бік ворога та схильності до колабораційної діяльності, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бекчиев проти Молдови» і «Панченко проти Росії» слідчий суддя приймає до уваги за основу не лише суворість міри покарання, яка тяжіє над ув`язненим на випадок його можливого засудження в межах повідомленої підозри, а й відсутність у підозрюваного за місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами іншого соціального зв`язку достатніх причин для стримування його від спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тоді як в умовах воєнного стану, навпаки, відсутність стримувань через розірвані соціальні зв`язки та ризик втечі тільки збільшується.
Вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.
Таким чином, з огляду на ступінь тяжкості і характер повідомленої підозри, яка допускає тримання під вартою, з урахуванням §§ 54, 64 рішення Європейського Суду з прав людини від 06.12.2007 у справі «Попков проти Росії» (заява № 32327/06), враховуючи обґрунтовану підозру у скоєнні насильницького посягання у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 , а також конкретних факторів стану його здоров`я та установок його особистості, що через розірвані в умовах воєнного стану соціальні зв`язки виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, переважаючи над правилом поваги його особистої свободи, а зміна запобіжного заходу на інший менш суворий нічим не виправдана, і з метою запобігання відповідно до ст. 177 КПК України раніше встановленим процесуальним ризикам втечі та ухилення від виконання процесуальних рішень, як і новим ризикам продовження протиправної діяльності, згідно ст. 199 цього Кодексу належить постановити цю ухвалу про продовження строку дії запобіжних заходів в межах строків досудового розслідування, тобто до 25 червня 2022 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачається підстав для визначення застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 193, 197, 199, 309-310, 395 КПК України,
ухвалив:
Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001296, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.12.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити частково.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 25 червня 2022 року без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1