Справа № 638/4605/22
Провадження № 1-кп/638/1192/22
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого -ОСОБА_1 , -ОСОБА_2 , -ОСОБА_3 , -ОСОБА_4 , -ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002177 від 04 червня 2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лозова Харківської області, офіційно непрацевлаштованого, з повною середньою освітою, який має малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Вквітні-травні 2018 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, невстановлені під час досудового розслідування особи, володіючи інформацією про те, що власники квартири АДРЕСА_2 (далі - квартира), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли, а спадкоємці за законом відсутні, розробили спільний злочинний план, направлений на заволодіння правом на зазначене нерухоме майно шляхом обману та зловживанням довірою на підставі підроблених документів в особливо великих розмірах, та подальше його відчуження.

З метою реалізації спільного злочинного плану, один зі співучасників злочину, особа якого під час досудового розслідування не встановлена, запропонував ОСОБА_5 назватися потенційному покупцю власником квартири та надати йому можливість її оглянути. Одночасно інші співучасники злочину, особи яких не встановлені під час досудового розслідування, згідно із спільним злочинним планом, повинні були виготовити та надати ОСОБА_5 завідомо підроблені документи, які свідчать про те, що останній нібито є власником зазначеного об`єкту нерухомого майна, які необхідні для укладання договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку. Отримані від покупця гроші за квартиру співучасники злочину повинні були розподілити між собою після успішної реалізації спільного злочинного плану.

В той самий час, в квітні-травні 2018 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 від його знайомої ОСОБА_9 , яка працює агентом з нерухомості, стало відомо про продаж квартири, він висловив бажання оглянути квартиру з метою можливого подальшого її придбання.

Реалізуючи спільний злочинний план, направлений на заволодіння правом на майно шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 , діючи в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою надання можливості покупцеві ОСОБА_8 оглянути квартиру, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, замінили замок на вхідних дверях квартири, а ключ від замку надали ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_5 , діючи відповідно до заздалегідь розробленого спільного злочинного плану, представившись власником даної квартири, надав можливість ОСОБА_8 її оглянути, при цьому запевнив останнього в тому, що він є законним власником даного об`єкту нерухомого майна.

Оглянувши квартиру ОСОБА_8 , повіривши в істинність намірів ОСОБА_5 щодо продажу належного йому майна, дав свою згоду на купівлю квартири, після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного з невстановленими під час досудового розслідування особами злочинного плану, направленого на заволодіння правом на майно шляхом обману та зловживання довірою, домовився з ОСОБА_8 про укладання договору купівлі-продажу квартири.

17 травня 2018 року, точний час під час досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , діючи умисно в групі з невстановленими під час досудового розслідування особами, відповідно до заздалегідь розробленого спільного злочинного плану, маючи умисел на заволодіння правом на майно шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах, з метою укладання договору купівлі-продажу квартири, прибув в приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому здійснює свою діяльність приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , де вводячи в оману покупця ОСОБА_8 та нотаріуса ОСОБА_10 щодо наявності у нього права власності на квартиру, надав нотаріусу ОСОБА_10 підроблений технічний паспорт на квартиру (інвентаризаційна справа № 28369, реєстровий № П-7-7432) та підроблене свідоцтво про право власності на житло, нібито видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за № 7-96-57432 від 18 січня 1996 року, зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24 січня 1996 року за № П-7-7432.

Згідно інформації, наданої Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, свідоцтво про право власності на житло реєстраційний № НОМЕР_1 від 18 січня 1996 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду не видавалось.

Продовжуючи реалізовувати спільний з невстановленими під час досудового розслідування особами умисел, направлений на заволодіння правом на майно шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 , повною мірою усвідомлюючи відсутність у нього будь-яких законних прав на квартиру, в якості продавця уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим номером 1497. Відповідно до умов договору купівлі-продажу ОСОБА_8 в якості покупця передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 522 000,00 грн.

Таким чином, співучасники злочину, успішно реалізувавши спільний злочинний план, направлений на заволодіння правом на майно шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах, заволоділи правом на квартиру, ринкова вартість якої, відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 6557/17448 від 16 серпня 2019 року складає 902 608,00 грн., а грошові кошти в сумі 522 000,00 грн., отримані від ОСОБА_8 за результатом укладення договору купівлі-продажу квартири, розподілили між собою, завдавши останньому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_5 , під час вчинення шахрайства, а саме придбання права на квартиру шляхом обману та зловживання довірою, на початку травня 2018 року, точна дата та час під час досудового розслідування не встановлені, діючи умисно, за попередньою змовою в групі з невстановленими під час досудового розслідування особами, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, реалізуючи спільний злочинний план, направлений на придбання права на квартиру ОСОБА_5 на початку травня 2018 року від невстановленої досудовим розслідуванням особи отримав декілька підроблених невстановленою особою за невстановлених обставин документів, а саме: технічний паспорт на квартиру (інвентаризаційна справа № 28369, реєстровий № П-7-7432) та свідоцтво про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 18 січня 1996 року за № 7-96-57432, зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24 січня 1996 року за № НОМЕР_2 .

Після цього, 17 травня 2019 року в денний час ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що свідоцтво про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 18 січня 1996 року за № 7-96-57432, зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24 січня 1996 року за № НОМЕР_2 та технічний паспорт на квартиру (інвентаризаційна справа № 28369, реєстровий № П-7-7432) є підробленими, а також усвідомлюючи, що він не є власником вказаної квартири, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою введення в оману покупця зазначеної квартири ОСОБА_8 та нотаріуса ОСОБА_10 щодо наявності в нього права власності на квартиру, умисно надав нотаріусу ОСОБА_10 підроблений технічний паспорт на квартиру на ім`я ОСОБА_5 , незважаючи на те, що згідно відомостей КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» власниками зазначеного об`єкту нерухомого майна є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та підроблене свідоцтво про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 18 січня 1996 року за № 7-96-57432, зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24 січня 1996 року за № НОМЕР_2 , в той час як, згідно інформації, наданої Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, свідоцтво про право власності на житло зареєстроване за № 7-96-57432 від 18 січня 1996 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду не видавалося.

На підставі зазначених завідомо підроблених документів того ж дня між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківській області ОСОБА_10 , та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 2346.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Підтвердив вчинення ним зазначених вище кримінальних правопорушень за вищевказаних обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданих до суду заяв потерпілі просили розглядати справу без їх участі.

23 серпня 2022 року потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяву про залишення цивільного позову без розгляду, в підготовчому судовому засіданні від цивільного позову відмовився. Потерпіла ОСОБА_11 цивільний позов не заявляла.

Надані в ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_5 пояснення є логічними, послідовними та такими, що не викликають сумнів у правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) в особливо великих розмірах та використання завідомо підробленого документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно непрацевлаштований, неодружений, має малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 50, 65 КК України, а саме принципом необхідності й достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Суд враховує конкретні обставини справи, характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючі покарання обставини, особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що при визначенні покарання для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи обставини злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України у даному випадку, у зв`язку із чим, призначене судом покарання він має відбувати реально.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 16 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 65028,21 грн. (шістдесят п`ять тисяч двадцять вісім гривень двадцять одна копійка).

Письмові докази, долучені під час судового розгляду справи, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0002177 від 04 червня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1