КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 15 червня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року,

за участі: прокурора представника володільця майна володільця майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт грошові кошти, що розміщені на рахунках ОСОБА_6 , відкритих у АТ КБ «ПриватБанк», ЄДРПОУ: 14360570: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (долар США) у частині позбавлення права відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема зазначає, що що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 не є підозрюваною у кримінальному провадженні. Крім того, представник вказує, що всі рахунки, які відкриваються приватними виконавцями, є рахунками із спеціальним режимом використання, зокрема, рахунки 2621 «Кошти на вимогу суб`єктів незалежної професійної діяльності», 2624 «Кошти, що отримані суб`єктом незалежної професійної діяльності». При цьому автор апеляційної скарги наголошує, що рахунки 2621 призначені для обліку вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, які здійснюють професійну діяльність, у тому числі поточні рахунки суб`єктів незалежної професійної діяльності, використання яких передбачене законодавством України, надані кредити овердрафт, а рахунки 2624 призначені для обліку коштів, які отримані суб`єктами під час здійснення ними незалежної оціночної діяльності, у тому числі грошові суми, прийняті на рахунок умовного зберігання «ескроу» та в депозит нотаріуса, депозитні суми і стягнуті з боржників кошти для їх виплати стягувачам, кошти для розрахунків з кредиторами арбітражним керуючим, використання яких передбачене законодавством України.
Таким чином, як запевняє представник, рахунки, які відкриті ОСОБА_6 у AT КБ «ПриватБанк», є рахунками із спеціальним режимом використання, накладення арешту на які заборонено чинним законодавством України.
На думку представника, прокурором не доведено, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не зазначено обґрунтованих підстав для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих ОСОБА_6 .
Також стверджує, що накладення арешту на рахунки приватного виконавця ОСОБА_6 фактично обмежує права та законні інтереси стягувачів на своєчасне і належне виконання судових рішень, які перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця ОСОБА_6 , що порушує основний принцип процесуального законодавства України обов`язковості виконання судових рішень.
В доповненнях до апеляційної скарги представник зазначає, що дане кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань на підставі рапорту від 05 травня 2021 року старшого оперуповноваженого в ОВС 1-го відділу 1-го управління ГУ КЗЕ СБУ України капітана ОСОБА_8 , однак, як зауважує представник, так званий рапорт про внесення відомостей щодо виявлення кримінального правопорушення, який був поданий цією особою, взагалі не передбачений законодавством України та інструкціями, якими мав би керуватись останній. Отже, як на переконання представника, кримінальне провадження розпочато на підставі рапорту, який не відповідає вимогам ст. 214 КПК України та у подальшому буде визнаний недопустимим доказом.
Також автор апеляційної скарги запевняє, що органом досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії з ОСОБА_6 та останній не було вручено повідомлення про підозру.

Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з матеріалами судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 22 червня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001336 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України.
Досудовим розслідування виявлено, що службові особи факторингових компаній, діючи за попередньою змовою з приватними нотаріусами Житомирського та Київського міських нотаріальних округів, організували протиправний механізм, спрямований на незаконне стягнення грошових коштів за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб, права вимоги за якими придбаються зазначеними особами в банківських установах.
13 грудня 2021 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунках ОСОБА_6 , відкритих у АТ КБ «ПриватБанк», ЄДРПОУ: 14360570: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (долар США) у частині позбавлення права відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням про арешт майна та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи своє клопотання у розумінні вимог ст. 132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Так, у матеріалах, які додані до клопотання прокурора відсутні докази, що грошові кошти, які розміщені на рахунках ОСОБА_6 , відкриті у АТ КБ «ПриватБанк», були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки в самому клопотанні прокурора та у постанові слідчого від 10 грудня 2021 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України згадане майно визнано речовим доказом, що свідчить про формальність вказаної постанови.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
При цьому частиною 2 вказаної статті згаданого Закону визначено, що приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для: обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам; зарахування коштів виконавчого провадження; зарахування винагороди.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця.
Згідно ч. 4 ст. 44 вказаного Закону, орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунку ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
У відповідності до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Таким чином, грошові кошти, які знаходяться на рахунках для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах і їх виплати стягувачам та зарахування коштів виконавчого провадження, не належать приватному виконавцю, а являють собою грошові суми, стягнуті з боржника, які підлягають розподілу в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Крім того, всі рахунки, які відкриваються приватними виконавцями, є рахунками із спеціальним режимом використання, зокрема, рахунки 2621 «Кошти на вимогу суб`єктів незалежної професійної діяльності», 2624 «Кошти, що отримані суб`єктом незалежної професійної діяльності». Ці рахунки з обліку коштів суб`єктів незалежної професійної діяльності діють з 2020 року у зв`язку із запровадженням нових рахунків, введених постановою Правління Національного банку України від 20 серпня 2020 року № 123 до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89.
Зокрема, рахунки 2621 призначені для обліку вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність, у тому числі поточні рахунки суб`єктів незалежної професійної діяльності, використання яких передбачене законодавством України, надані кредити овердрафт, а рахунки 2624 призначені для обліку коштів, які отримані суб`єктами під час здійснення ними незалежної професійної діяльності, у тому числі грошові суми, прийняті на рахунок умовного зберігання «ескроу» та в депозит нотаріуса, депозитні суми і стягнуті з боржників кошти для їх виплати стягувачам, кошти для розрахунків з кредиторами арбітражним керуючим, використання яких передбачене законодавства України.
У відповідності до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
З огляду на наведені обставини колегія суддів об`єктивно переконана, що арешт грошових коштів на рахунках, які мають спеціальний режим використання у цьому кримінальному провадженні, не відповідає вимогам закону та зможе забезпечити мету і завдання такого арешту, оскільки грошові кошти на перелічених вище рахунках не належать ОСОБА_6 , яка в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» є фактично володільцем, а не власником таких грошових коштів. При цьому колегія суддів акцентує увагу, що надходження грошових коштів на ці рахунки відбувається від здійснення незалежної професійної діяльності, спрямованої на виконання судових рішень, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, які розміщені на рахунках, відкритих приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 у AT КБ «ПриватБанк», з метою забезпечення їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.
До того ж, матеріали, які додані до клопотання про арешт майна, не містять відомостей, які б свідчили про причетність ОСОБА_6 , як приватного виконавця, до вчинення кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в цей реєстр внесені відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень тільки службовими особами факторингових компаній за попередньою змовою з приватними нотаріусами Житомирського та Київського міських нотаріальних округів, а про причетність до вчинення цих кримінальних правопорушень приватних виконавців, в даному випадку ОСОБА_6 , взагалі не згадується. Не повідомлялася остання і про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на майно, власником чи володільцем якого вона являється, в тому числі і з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, про яку прокурор ставив питання у своєму клопотанні про арешт майна і якій слідчий суддя взагалі не надав оцінки в своїй ухвалі.
Враховуючи вищевикладені обставини, які свідчать про однобічність, неповноту, формальність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга представника володільця майна задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільця майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на грошові кошти, що розміщені на рахунках ОСОБА_6 , відкритих у АТ КБ «ПриватБанк», (код ЄДРПОУ 14360570): НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (долар США) у частині позбавлення права відчуження, розпорядження та користування, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунках ОСОБА_6 , відкритих у АТ КБ «ПриватБанк»,(): НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (долар США), -відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/66169/21-к Справа №11-сс/824/986/2022 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1