Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4368/22
Провадження №1-кп/523/1223/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

07.06.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000321 від 12.04.2022р. щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не маючого освіти, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утримані малолітніх дітей 2018 та 2019 років народження, не офіційно працюючого різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 (оренда), згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості, відносно якого:

13.09.2021р. до Суворовського районного суду м. Одеси направлений обвинувальний акт за ч.3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України;

28.02.2022р. до Суворовського районного суду м. Одеси направлений обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України;

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В невстановлені час та в невстановленому місці, у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ДП «Одеський нафтопереробний завод» (далі ДП «ОНПЗ»), розташованому по вул. Шкодова гора,1/1 в м. Одесі.
12.04.2022р., приблизно о 08год. 30хв., Мінеско з метою реалізації свого злочинного умислу, маючи при собі будівельну двоколісну тачку для перевезення вантажу, будучи обізнаним про місця пошкодження паркану, що огороджує територію ДП «ОНПЗ», проник на територію заводу та направився по території в пошуках об`єкту злочину. Перебуваючи біля адміністративної будівлі, Мінеско впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, демонтував охолоджувач повітря марки «Mitsubishi», серійний номер К10250182 KF, вартістю 34000грн., який поклав у тачку. Після чого, Мінеско з викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ДП «ОНПЗ» матеріальну шкоду в розмірі 34000грн.
В судовому засіданні, Мінеско повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що Мінеско в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені

права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина Мінеска у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання Мінеску, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа Мінеска, який відповідно до ст.89 КК України є особою не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, відносно останнього до Суворовського районного суду м. Одеси направлені обвинувальні акти за ч.3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України та відповідно за ч.3 ст.185 КК України, не маючого освіти, перебуваючого у цивільному шлюбі та маючого на утриманні малолітніх дітей 2018 і 2019 років народження, не офіційно працюючого різноробочим, маючого місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання Мінеску, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій з боку представника потерпілого до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу Мінеска, який відповідно до ст.89 КК України є особою не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, відносно останнього до Суворовського районного суду направлені обвинувальні акти за ч.3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України та відповідно за ч.3 ст.185 КК України, не маючого освіти, перебуваючого у цивільному шлюбі та маючого на утриманні малолітніх дітей 2018 і 2019 років народження, не офіційно працюючого різноробочим, маючого місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, приймаючи до уваги думку представника потерпілого - в.о. директора ДП «ОНПЗ» ОСОБА_6 , який просить призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог Законодавства України, із з цього приводу покладається на розсуд суду, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій з боку представника потерпілого до обвинуваченого, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно Мінеска залишити - тримання під вартою, зарахувавши перебування останнього під вартою з 12.04.2022р.

Речові докази: охолоджувач повітря «Mitsubishi» - повернути за належністю представнику ДП «ОНПЗ».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1