Справа № 125/227/18
Провадження №11-кп/801/664/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_6.,

суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_9.,

з участю за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10.,

обвинуваченої ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_11.,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2017 за № 0000337,

за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 та прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_12. на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бар Барського району Вінницької області, громадянку України, з професійно-технічною освітою, заміжню, непрацюючу, мешканку АДРЕСА_1 , раніше судиму:

-вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року за частиною першою статті 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн;

-вироком Барського районного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року за частиною другою статті 185, частиною третьою статті 185, статтею 75 КК України до позбавлення волі на строк три роки, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком три роки;

-вироком Жмеринського міськрайонного суду від 6 травня 2021 року, зміненого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, за частиною другою статті 185 КК України до одного року одного місяця позбавлення волі,

-визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України і призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

У відповідності із частиною першою статті 70, частиною четвертою статті 70, частиною першою статті 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно обрано ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць, зарахувавши в строк обраного покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду від 6 травня 2021 року у виді одного року одного місяця позбавлення волі, з часу затримання 5 листопада 2021 року по дату ухвалення вироку 3 травня 2022 року, з розрахунку день за день.

Строк відбування покарання вирішено рахувати ОСОБА_1 з дати ухвалення вироку 3 травня 2022 року.

Речові докази, які знаходяться у потерпілих, залишено в їх користуванні: мультиварку «UFO» моделі МСВ-01 ОСОБА_2 (т.1 а.с.94); мобільний телефон «Sony VLT21i BLACK» ОСОБА_3 (т.1 а.с.96); дві алюмінієві каструлі об`ємом 20 л та 40 л ОСОБА_4 (т.1 а.с.95, 244).

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинила ряд тотожних злочинів.

Так, обвинувачена ОСОБА_1 17 червня 2017 року у денну пору доби, перебуваючи на АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна через незамкнену хвіртку проникла на територію домоволодіння № 37 ОСОБА_2 , де через незамкнуте вікно проникла до будинку останньої, звідки таємно умисно повторно викрала мультиварку «UFO» моделі МСВ-01 вартістю 852,83 грн, яку привласнила.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_1 вчинила злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Також обвинувачена ОСОБА_1 12 вересня 2017 року, о 10-20 год, перебуваючи в кафе «Supremo», що у м. Бар по вул. Каштановій, 31/3, побачивши на барній стійці мобільний телефон «Sony VLT21i BLACK», який належав ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю інших осіб та неможливістю викриття, повторно умисно таємно викрала вказаний мобільний телефон вартістю 1300 грн, який привласнила.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_1 вчинила злочин, передбачений частиною другою статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Також обвинувачена ОСОБА_1 1 листопада 2017 року, близько 22-30 год, перебуваючи на АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна через незамкнену хвіртку проникла на територію домоволодіння № 2 ОСОБА_5 , де через незамкнуті двері проникла до сараю останньої, звідки таємно умисно повторно викрала дві алюмінієві каструлі об`ємом 20 л та 40 л, вартістю відповідно 838,8 грн та 1222,4 грн, які привласнила.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_1 вчинила злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_11., не оскаржуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає, що ухвалений вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 змінити. Зарахувати ОСОБА_1 в строк відбування покарання з 05 листопада 2021 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до дня набрання вироку законної сили.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що поза увагою суду залишено те, що один із епізодів злочинів за ч. 3 ст. 185 КК України, за яким засуджено ОСОБА_1 , вона вчинила 17 червня 2017 року. В даному кримінальному провадженні до обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався. Разом з тим при судовому розгляді кримінального провадження на виконання попереднього вироку суду від 05.11.2021 ОСОБА_1 була затримана та поміщена в ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» і була залишена в установі попереднього ув`язнення для розгляду цього кримінального провадження..

В апеляційній скарзі прокурор Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_12. також не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченої та доведеність її винуватості, вважає, що вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2022 стосовно ОСОБА_1 є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, на підставі ч. 4 ст. 409, ст. 413 КПК України.

Просить постановити новий вирок, яким: ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

У відповідності із ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання призначеного за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.05.2021, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 8 місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015), зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, строк попереднього ув`язнення з 19.11.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В решті просить вирок суду залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 такі, які дозволяють говорити про підвищений ступінь тяжкості вказаного злочину, оскільки обвинувачена ранiше неодноразово вчиняла тотожні злочини, за що притягувалась до кримінальної відповідальності. В той же час, необхідно врахувати те, що дії ОСОБА_1 під час судового розгляду даного кримінального провадження були спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності, а саме неодноразові зміни позиції обвинуваченої щодо визнання вини, невідшкодування заподіяної шкоди потерпілим. Наведене свідчить про те, що призначення судом покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць, не сприятиме досягненню мети покарання, яка передбачена ст. 50 КК України, зокрема таке покарання не дає можливість виправити обвинувачену, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами. А тому прокурор вважає, що враховуючи межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, не обрання місцевим судом вищезазначеної міри покарання відносно обвинуваченої ОСОБА_1 призвело до невідповідності призначеного їй покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. Також наведене свідчить, що ОСОБА_1 не усвідомила суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість її виправлення і перевиховання без призначення покарання у виді позбавлення волі на більш тривалий строк. В протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.

Окрім того, прокурор зазначає, що при визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_1 судом не враховано те, що якщо особа яка вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, тобто з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. З огляду на те, що один з епізодів злочинної діяльності вчинено обвинуваченою ОСОБА_1 17.06.2017, тому у строк відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_1 слід зарахувати строк перебування нею в ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» з 19.11.2021, тобто з моменту постановлення Жмеринським міськрайонним судом ухвали про тимчасове залишення обвинуваченої у слідчому ізоляторі, до моменту набрання вироком законної сили.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10. апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на те, що доводи його скарги в цій частині співпадають з доводами прокурора.

Захисник ОСОБА_11. також підтримав подану ним апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також просив апеляційну скаргу прокурора в частині що стосується вимог про призначення ОСОБА_1 більш суворого покарання залишити без задоволення, а в частині вимог щодо зарахування строку попереднього ув`язнення - не заперечував щодо її задоволення, оскільки в цій частині вимоги скарги прокурора є аналогічними вимогам його скарги, зазначивши при цьому, що погоджується з позицією прокурора про те, що підлягає зарахуванню згідно ч. 5 ст. 72 КК України строк саме з 19.11.2021.

Обвинувачена ОСОБА_1 повністю підтримала позицію свого захисника щодо поданих апеляційних скарг.

Потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повідомлялися апеляційним судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте не повідомили про причини свого неприбуття, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у їх відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника обвинуваченої та прокурора підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Однак, на переконання колегії суддів апеляційного суду , при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано не повністю.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів апеляційного суду та як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченої і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України.

Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційних скаргах прокурором та захисником не оспорюються, а тому перевірці не підлягають.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_1 , судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами та нетяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання та особу винної, яка характеризується позитивно, раніше судима; думки потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні; висновок органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства; що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора дають апеляційному суду достатні підстави вважати, що судом першої інстанції в недостатній мірі враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених обвинуваченою ОСОБА_1 кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Так, згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином, а ч. 3 ст. 185 КК України - тяжким злочином. Крім того, обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_1 такі, які дозволяють говорити про підвищений ступінь тяжкості вказаних злочинів, оскільки обвинувачена раніше неодноразово вчиняла тотожні злочини, за що притягувалась до кримінальної відповідальності. В той же час, апеляційний суд враховує і те, що дії ОСОБА_1 під час судового розгляду даного кримінального провадження, були спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності, а саме неодноразово зміни позиції обвинуваченою щодо визнання вини, невідшкодування заподіяної шкоди потерпілим. Наведене на переконання апеляційного суду свідчить про те, що призначення судом покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць, не сприятиме досягненню мети покарання, яка передбачена ст. 50 КК України, зокрема таке покарання не дає можливість виправити обвинувачену, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

Санкція ч. 2 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі, а ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі.

Наведене вище свідчить, що ОСОБА_1 не усвідомила суспільну небезпеку вчинених нею кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість її виправлення і перевиховання без призначення покарання у виді позбавлення волі на більш тривалий строк. В протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що враховуючи вищевикладене, достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_1 , а також запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами, буде покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі.

На переконання апеляційного суду зазначене призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. Ураховуючи зазначене таке рішення суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_1 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. ст. 50, 65 КК України та у роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості (ст. 414 КПК України) та відповідно є підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, апеляційний суд також погоджується в іншій частині з доводами апеляційної скарги прокурора та апеляційної скарги захисника про те, що при визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_1 судом першої інстанції не враховано правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду України від 29.08.2018 у справі № 633/537/17, відповідно до якої особа яка вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, тобто з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, один з епізодів злочинної діяльності вчинено обвинуваченою ОСОБА_1 17.06.2017, а тому у строк відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_1 слід зарахувати строк перебування нею в ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» з 19.11.2021, тобто з моменту постановлення Жмеринським міськрайонним судом ухвали про тимчасове залишення обвинуваченої у слідчому ізоляторі, до моменту набрання вироком законної сили.

При цьому апеляційний суд не може погодитись з твердженням захисника про те, що цей строк на його думку має рахуватися саме з 05.11.2021. На переконання апеляційного суду даний строк має рахуватися саме з 19.11.2021 року, тобто з дня постановлення судом ухвали про тимчасове залишення обвинуваченої ОСОБА_1 у слідчому ізоляторі, оскільки ОСОБА_1 затримана 05.11.2021 на виконання попереднього вироку і цей строк враховується при зарахування відбутої частини покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміни судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості вчинених нею злочинів та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції при призначенні їй покарання, відповідно до ст. ст. 409, 413, 414, 420 КПК України є підставами для скасування даного вироку в частині призначеного покарання в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 та прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_12. - задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки.

У відповідності із ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання призначеного за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.05.2021, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 8 місяців, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.05.2021.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015), зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, строк попереднього ув`язнення з 19.11.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В решті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції. а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8