У Х В А Л А

02 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 , яка є цивільним позивачем,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , який є представником цивільних позивачів

обвинуваченої ОСОБА_6 , яка одночасно є цивільним відповідачем

захисників обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , які одночасно є представниками цивільного відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання захисника про визнання недопустимим доказу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з підстав очевидної недопустимості

встановив:
Захисником обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 заявлено усне клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2016 з участю обвинуваченої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 з підстав очевидної недопустимості. Як на підставу визнання даного доказу недопустимим захисник посилається на те, що даний доказ отриманий без дотримання порядку передбаченого КПК України. Зокрема захисник зазначає, що дана слідча дія була проведена з ОСОБА_6 , яка на той момент не мала жодного процесуального статусу та визначалася у протоколі як «водій». З огляду на вищевказані обставини захисник вважає, що отримання в результаті слідчої дії фактичних даних відбулося з порушенням вимог КПК України.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Прокурор проти заявленого клопотання заперечив посилаючись,на ту обставину, що дана слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України. При цьому прокурор зазначив, що на момент проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 не була допитана ні як свідок, ні як підозрювана та їй не повідомлялося про підозру у вчиненні злочину.

Представник та потерпіла підтримали правову позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження суд при вирішенні клопотань виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку , встановленому цим Кодексом

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

3. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

З наданого прокурором протоколу слідчого експерименту від 09.08.2016 видно, що у ньому зазначено, що слідчий провів слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 спеціаліста ОСОБА_9 , у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою перевірки та уточнення відомостей, вказаних у поясненні ОСОБА_6 та допиті свідка ОСОБА_8 . В ході проведення слідчого експерименту при відтворенні, обстановки та обставин дорожно - транспортної пригоди у ОСОБА_6 слідчий з`ясовував ряд даних, які нею вказувались та які фіксувалися у протоколі.

Суд констатує, що на момент проведення слідчого експерименту обвинувачена ОСОБА_12 не мала жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Водночас і підозрюваний і свідок у кримінальному провадженні мають права визначені відповідно ст. 42, 66 КПК України. Якщо свідку ОСОБА_8 її права були роз`яснені (а.с. 75 т. 2) то стосовно ОСОБА_6 цього зроблено не було та як наслідок слідчий отримав пояснення від особи, яка не була повідомлена ні про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, ні користуватися правовою допомогою адвоката, а в подальшому її показання були у використанні для отримання доказів її винуватості.

Таким чином отриманий слідством доказ, джерелом якого є протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2016 в частині показань ОСОБА_6 отриманий внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод п.3,4 ч. 2 ст. 87 КПК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що в цій частині протокол слідчого експерименту слід визнати недопустимим з підстав очевидної недопустимості.

Водночас суд не знаходить підстав для визнання вказано доказу недопустимим повністю оскільки в частині отримання даних під час проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 слідство не було допущено таких порушень вимог чинного КПК України чи інших нормативних актів які б давали підставу для визнання доказу недопустимим з підстав очевидної недопустимості

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 86, ч. 2 ст. 89, ст. 350 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2016 з участю обвинуваченої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 з підстав очевидної недопустимості задовольнити частково.

Визнати частково недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2016 з участю обвинуваченої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 з підстав очевидної недопустимості в частині фактичних даних, отриманих з пояснень обвинуваченої ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06.09.2022 о 08. год. 30 хв.

СуддяОСОБА_1