ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/616/22
провадження № 1-кс/753/1949/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" жовтня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000649 від 23.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
29.09.2022 слідчий за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно підозрюваної, а саме на 37/200 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення конфіскації майна як міри покарання.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000649, внесене до ЄРДР 23.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

У клопотанні зазначено, що приблизно в період з 17.07.2017 по 12.12.2017 ОСОБА_5 отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи інформацію про належну ОСОБА_6 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 та спорудженим будинком на ній, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом вчинення підробки заповіту серія НМА номер 152252. Відповідно до вказаного заповіту у випадок смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також належну земельну ділянку загальною площею 0,600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 померлий ОСОБА_6 заповідав ОСОБА_5 .

Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_5 , вступила у попередню злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження), спрямовану на підробку заповіту серія НМА номер 152252 від імені ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 , згідно з досягнутою домовленістю, виконуючи пособницькі дії в підробленні документу, який видається та посвідчується приватним нотаріусом, остання надала власні персональні дані невстановленій досудовим розслідуванням особі, чим учинила активні дії, направлені на підробку документа, а саме виступила у ролі пособника.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа незаконно виготовила підроблений заповіт від імені ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за № 68, серійний номер НМА 152252, на підставі якого у випадок смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також належну земельну ділянку загальною площею 0,600 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 заповідав ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізовувати власні злочинні наміри направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих спонукань, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що відповідно з абзацом 4 пункту 4 розділу ІV Правил державної реєстрації, свідоцтво про смерть видається другому з подружжю, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого, особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, остання з метою прикриття власної злочинної діяльності, попросила отримати повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_8 якому надала довіреність НМТ 675444 від 23.10.2017, посвідчену нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області, якою уповноважила ОСОБА_8 на вчинення дій від її імені спільно з підробленим заповітом НМА152252 від 20.04.2017.

12.12.2017 ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 у приміщенні Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_5 на вчинення шахрайства, діючи за її проханням, звернувся із заявою на видачу повторного свідоцтва про смерть. Останній надав довіреність НМТ 675444 від 23.10.2017, посвідчену нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області від ОСОБА_5 на ОСОБА_8 ; підроблений заповіт HMA152252 від 20.04.2017, на підставі чого отримав повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 на ОСОБА_6 .

В подальшому, виконавши прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_8 передав їй підроблений заповіт HMA152252 від 20.04.2017 та видане повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 на ОСОБА_6 .

Станом на 12.12.2017ОСОБА_5 зібрала необхідні документи для заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах з метою подальшим розпорядженням ним на власний розсуд, а саме земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:039:0047, вартістю 880 433 гривень та спорудженим житловим будинком на вказаній земельній ділянці, вартістю 6 008 505 гривень, з метою завдання матеріального збитку потерпілій на загальну суму 6 888 938 гривень, а саме: підроблений заповіт HMA152252 від 20.04.2017 посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за № 68, серійний номер НМА 152252, на підставі якого у випадок смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також належну земельну ділянку загальною площею 0,600 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 заповідав ОСОБА_5 ; повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 на ОСОБА_6 .

Своїми злочинними діями з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки злочинні наміри останньої були викриті потерпілою, яка звернулась до правоохоронних органів.

22.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 с.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Внаслідок кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за №0000649 від 23.01.2018 потерпілій завдано моральну шкоду, що складає 72 мінімальні заробітні плати, що підтверджується висновком експерта №24124/19-61 за результатами проведення психологічної експертизи від 14.05.2021. 11.01.2021 до матеріалів кримінального провадження долучено цивільний позов на вказану суму та визнано цивільним позивачем.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вказано, що 37/200 частки домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221), належить на формі приватної власності ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий, який входить до групи детективів у даному кримінальному провадженні, не прибув, подавши заяву, де просив розгляд клопотання проводити за його відсутності, підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини 4 статті 107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Слідчий суддя відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з урахуванням заяви слідчого, постановив розглядати клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, визнавши таке необхідним з метою забезпечення арешту майна, оскільки із наведених слідчим обставин вбачається потенційне унеможливлення досягнення мети, на яку спрямований відповідний захід забезпечення кримінального провадження.
Дослідивши копії матеріалів кримінального провадження додані до клопотання, суд вважає клопотання обґрунтованим з таких підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура
Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 3 ч.2 цієї статті (тобто арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК Укарїни арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна., заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Сукупність наявних в матеріалах досудового розслідування доказів доводить існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненного у особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб та підстав для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкція ч.4 статті 190 КК України , яка зокрема інкримінована підозрюваній ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (як додатковий вид покарання), й відтак наявна правова підстава для арешту майна.
Описані в клопотанні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження та факт вручення їй 22.09.2022 повідомлення про підозру (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278 КПК) дають підстави визнати факт набуття нею статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні і вважати обґрунтованою її підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.
Разом із цим слідчий суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оцінка доказів, наданих слідчому судді, здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для доведення чи недоведення винуватості особи, що здійснюється судом під час судового розгляду у кримінальному провадженні і закінчується ухваленням вироку, а лише для визначення вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Доданими до клопотання матеріалами - інформацієюз Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.09.2022 підтверджено, що ОСОБА_5 є власником 37/200 часток домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221), належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та з метою забезпечення конфіскації майна накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні. При цьому належить обмежити права власності лише в частині розпорядження майном та його відчуження з метою запобігання його зміни чи знищенню, оскільки право розпорядження майном - це можливість його власника визначати долю такого майна, що зокрема полягає в можливості зміни фізичної сутності майна аж до його повного знищення або шляхом відмови від права на майно, а право відчуження полягає у можливості переходу прав власності від однієї особи до іншої.
Керуючись статтями 131, 132, 170-173, 309, 369-376, 532 КПК слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони розпоряджатися та відчужувати 37/200 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку зупиняє набрання нею законної сили, проте не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1