Справа № 344/5393/22
Провадження № 11-сс/4808/164/22
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Наголошує, що чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою. Посилається на норми КПК України, рішення Конституційного Суду України по справі № 14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Вказує, що слідчим суддею вимоги закону не дотримані. Стверджує, що зазначені ризики носять лише характер припущення, жодних доказів їх продовження не надано. Зауважує, що в Україні введено воєнний стан та обставини, які існували на час обрання запобіжного заходу, суттєво змінилися. Пояснює, що слідчий ізолятор, де утримується підозрюваний, розташований у м. Харкові. Постійно здійснюються артилерійські обстріли цього міста. Тримання під вартою ОСОБА_7 ставить в небезпеку його життя та здоров`я. На її думку, з врахуванням відсутності підтверджених ризиків, обставин, що склалися, наявності в ОСОБА_7 постійного місця проживання, підстави для задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідсутні та доцільно змінити застосований запобіжний захід. Вказує, що висновки слідчого судді, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року клопотання задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 08 липня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Стороною обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою. Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину спрямованого на позбавлення життя особи, дійшов висновку, що не потрібно визначати розмір застави. Не встановив обставини для відмови у задоволенні клопотання, оскільки запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 без участі підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки у зв`язку з фактичною ситуацією в Україні через військову агресію Російської Федерації зв`язок із Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» відсутній, забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції із даною установою не вдалося.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- захисник ОСОБА_6 просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, запобіжних захід змінити;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 від 10 травня 2022 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В кримінальному провадженні № 0000068 ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 24 січня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Як встановлено органом досудового розслідування, 23 січня 2022 в період з 20.00 годин до 21.00 годин, ОСОБА_7 зі співмешканкою ОСОБА_9 вживав спиртні напої у будинку АДРЕСА_1 , з дозволу власника будинку ОСОБА_10 , після чого пішли додому. Близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 з ОСОБА_9 прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де у приміщенні кухні будинку домоволодіння між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, під час якої у ОСОБА_7 виник прямий умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій прямий умисел, з мотивів раптово виниклого конфлікту, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останньої, діючи з цією метою, тримаючи в руці металевий молоток, ОСОБА_7 наніс ним ОСОБА_9 неодноразові удари в область голови та спини, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, внаслідок чого остання померла.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя, правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується наведеними прокурором даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_7 дані, який раніше неодноразово судимий - 06 грудня 1994 року за ст. 94 КК України до 13 років позбавлення волі, 16 липня 2008 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі.
Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Перебуваючи на волі підозрюваний матиме реальну можливість спонукати свідків шляхом застосування певного психологічного тиску до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Відповідно, за таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Той факт, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, усвідомлює можливе покарання у разі доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з огляду на інші обставини провадження, на які посилається прокурор, доводить наявність ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_7 перешкоджали вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку, а також той факт, що в Україні введено воєнний стан, на даний час в м. Харкові та Харківській області ведуться активні бойові дії, військами Російської Федерації здійснюються бомбардування міста з використанням авіації та артилерії, слідчі та процесуальні дії направлені на завершення досудового розслідування на цей час провести не можливо.
Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не спростовано встановлених слідчим суддею підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно не визначив заставу у відповідному розмірі при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, та враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4