ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8924/21

Номер провадження 1-кп/495/988/2021

13 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000367 від 18 серпня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям міста Білгород-Дністровський Одеської області , українця , громадянина України , раніше не судимого не одружного, маючого на утриманні неповнолітню дитину- доньку ОСОБА_4 21.12 2012 року народження, працюючого зварником КП " Білгород-Дністровський міськводоканал " ,який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачений- ОСОБА_3

.

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно скоїв кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України, при наступних обставинах:

8 серпня 2021 року приблизно о 16 годин 00 хвилин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 під час раптово виниклого конфлікту підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та маючи примий умисел на спричинення потерпілій фізичного болю, схватив її за вказівний та великий палець правої кісті та всупереч фізіологічному руху пальців почав виламувати їх в зворотньому напрямку,таким чином обвинувачений ОСОБА_3 своїми насильницькими діями умисно завдав потерпілій ОСОБА_6 фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім того , 8 серпня 2021 року приблизно о 16 годин 00 хвилин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 під час раптово виниклого конфлікту підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та маючи прямий умисел на завдання потерпілій тілесних ушкоджень,схопив ії за кість правої руки,в результаті чого наніс тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканей правої кісті,післля чого продовжуючи своє протиправне діяння наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя,чим умисно спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя,які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушеня, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду,що дійсно на протяі тривало часу між ним та потерпілою ОСОБА_6 існували неприязні стосунки внаслідок неправомірної поведінки потерпілої. 8 серпня 2021 року він їхав на роботу та зустрів потерпліу яка почалла конфлікт з ним шляхом нанесення йому образ, після чого він схопив її за руку та викрутив потерпілій палець, а потім наніс їй рукою удар в обличчя. причинив їй тілесне ушкодження у вигляді садна обличчя.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннія, передбаченого ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 125 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 126КК України тобто умисне заподіяння потерпілій фізичного болю без спричининня тілесних ушкоджень та ч. ст. 125 КК України , а саме: умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України , особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого ОСОБА_3 .

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно,його вік та стан здоров`я, те що він раніше не судимий, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ч.4 ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальниї проступків , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, займається суспільно-корисною працею , має на утриманні неповнолітню дитину , а також його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Судові витрати по справі відсутні. цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Речові докази по справі відсутні.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 КК України та на підставі санкції вказаних статтей призначити йому покарання :

- за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.

-за ч.1 ст. 126 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання меньш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 100 годин громпадських робіт.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1