Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000692 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000692 від 11.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотанням про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, не перестали існувати.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2022 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 , застосований обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів, до 18 вересня 2022 року включно.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано доказів на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК. Вказує на те, що тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , не може слугувати безумовною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримували подану апеляційну скаргу та просили застосувати щодо обвинуваченого домашній арешт, прокурора, який заперечував апеляційну скаргу та просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно вимог ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, не мав до затримання постійного джерела доходу, на даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.
На погляд апеляційного суду ризики, визначений п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та строків можливого покарання за їх вчинення, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу може переховуватись від суду, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.
В ході апеляційного розгляду було встановлено, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, а тому є цілком обґрунтований і ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи не під дією виняткового запобіжного заходу може незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались місцевим судом.
Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин вчинення злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Що стосується доводів сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , як на підставу застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, то вони є необґрунтованими, так як ні до апеляційної скарги, ні під час апеляційного розгляду стороною захисту не було представлено жодних медичних документів, які б підтверджували неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою у зв`язку із його станом здоров`я.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: