Ухвала
іменем України
25 липня 2022 року

м. Київ
справа № 274/6396/21

провадження № 51-1728 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 22 березня 2022 року,
встановив:
За вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
21 серпня 2021 року приблизно о 23:20 ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 перебували за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої.
Під час вживання спиртного між цими особами, які були у стані алкогольного спяніння, на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка. У ході сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_4 умисно завдав ОСОБА_6 трьох ударів ножем, у тому числі двічі вдарив у життєво-важливий орган у шию, і в такий спосіб умисно вбив потерпілу.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22 березня 2022 року вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2022 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
18 липня 2022 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга захисника, у якій вінставить вимогу про зміну вказаних судових рішень та призначення його підзахисному покарання із застосуванням статті 69 КК. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправомірно вказав про невизнання його підзахисним винуватості, оскільки ОСОБА_4 заперечував той факт, що навмисно вбив потерпілу.
При цьому, вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги неодноразових заяв засудженого про усвідомлення ним своєї вини, його щире каяття, документально підтверджені звернення до потерпілої та родичів загиблої з проханням вибачити його та готовності відшкодувати матеріальні втрати і моральні збитки.
Також зазначає про залишення судами поза увагою показань свідка ОСОБА_7 , яка вказала на те, що бачила, як страждав засуджений після завдання потерпілій поранень ножем та надавав останній медичну допомогу.
Вважає, що апеляційний суд неправомірно зазначив про те, що віктимна поведінка потерпілої протягом останніх років спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме її агресивне та принижуюче ставлення до засудженого, не може бути підставою для іншої кваліфікації дій останнього та зменшення відповідальності.
На думку захисника, засуджений під час вчинення злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання, що було викликано поведінкою потерпілої.
Крім того, захисник вважає, що суд не врахував готовності ОСОБА_4 відбути призначене судом покарання, спроб надати медичну допомогу потерпілій, наявності постійного місця проживання, міцних сімейних зв`язків, а саме наявності матері похилого віку, яка потребує його турботи, дочки й онуки, його позитивного ставлення до праці та забезпечення себе, близьких людей і співмешканки матеріально, відсутності судимостей та факту притягнення не тільки до кримінальної, а й до адміністративної відповідальності, позитивних характеристик за місцем проживання, а також того, що не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках в медичних установах.
З огляду на зазначене захисник вважає, що, призначаючи засудженому покарання, суди повинні були врахувати обставини, які пом`якшують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного: протизаконним насильством, систематичним знущанням та тяжкою образою з боку потерпілої, що вказує на застосування положень статті 69 КК і призначення засудженому більш м`якого покарання.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Статтею 438 КПКпередбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
У касаційній скарзі захисник, серед іншого, не погоджується з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, що згідно зі статтями 433, 438 КПКне є предметом перевірки в касаційному порядку. А тому суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами.

Посилання в касаційній скарзі захисника на неправомірність висновку апеляційного суду про те, що віктимна поведінка потерпілої не може бути підставою для іншої кваліфікації дій засудженого, є неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до встановлених фактичних обставин, засуджений 21 серпня 2021 року приблизно о 23:20, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи у квартирі АДРЕСА_2 , завдав ОСОБА_6 трьох ударів ножем, у результаті чого остання померла.
Із судового рішення вбачається, що суд першої інстанції, крім часткового визнання засудженим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК, оцінив його пояснення про те, що вбивство потерпілої сталося через систематичні образи останньою.
При цьому суд розцінив доводи сторони захисту з приводу того, що засуджений перебував у стані фізіологічного афекту, а вбивство вчинив у стані сильного душевного хвилювання, зумовленого систематичним приниженням його честі й гідності з боку потерпілої, як захисну позицію та намір помякшити кримінальну відповідальність, використовуючи наявність такого правового інституту, відсутністю очевидців під час події спілкування засудженого і вбитої.

Водночас суд першої інстанції оцінив показання засудженого та поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_9 про те, що засуджений неодноразово завдавав потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, пояснення свідка ОСОБА_10 , яка бачила, як засуджений тримав ніж, устромлений у шию потерпілої, а свої дії він припинив після того, як почув крик свідка.
До того ж, суд дослідив висновки судово-медичних експертиз, які містять відомості щодо кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що систематичність і тяжкість образ із боку потерпілої жодним доказом не підтверджена.
Також місцевий суд у своєму рішенні зазначив про те, що стан фізіологічного афекту у засудженого виключається перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд оцінив і висновки судової психіатричної експертизи та дійшов переконання, що наявність у засудженого стану сильного душевного жодним доказом не підтверджена та спростовується цими висновками.
Отже, оцінивши в сукупності зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вина засудженого доведена повністю, а його умисні дії, що виразилися в умисному вбивстві, правильно кваліфіковано за частиною 1 статті 115 КК.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та критично поставився до показань свідків сторони захисту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , наданих у судовому засіданні цього суду, які показали, що потерпілій були притаманні агресивне та зверхнє ставлення до ОСОБА_4 , принизлива щодо його честі та гідності поведінка, зневага, обман і використовування у власних цілях його доброго до неї ставлення. На думку суду апеляційної інстанції, ці показання суперечать дослідженим у ході судового розгляду доказам. Апеляційний суд дійшов висновку, що навіть за такої можливої поведінки потерпілої спосіб спричинення їй смерті засудженим жодним чином у цьому випадку не виправдовує його та не може бути підставою для іншої кваліфікації його дій і зменшення його відповідальності.
Такі висновку судів першої та апеляційної інстанцій у колегії суддів сумніву не викликають, оскільки вчинення ОСОБА_4 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким суди надали належну оцінку і які вказують на кваліфікацію дій засудженого саме за частиною 1 статті 115 КК. Водночас у касаційній скарзі захисник, хоча і посилається на неправильну кваліфікацію дій засудженого, однак його доводи є аналогічними доводам апеляційної скарги, на які апеляційний суд дав вичерпну відповідь, при цьому в прохальній частині касаційної скарги він не ставить вимог щодо перекваліфікації дій засудженого.

Що стосується доводів захисника про невідповідність призначеного покарання засудженому через суворість та можливість призначення йому покарання за частиною 1 статті 115 КК із застосуванням статті 69 цього Кодексу, то колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі статтею 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційний злочин, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання за частиною 1 статті 115 КК, а саме у виді позбавлення волі на строк 10 років, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується як особа, скарг на поведінку якої не надходило, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

При цьому місцевий суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання, та зважив на обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину щодо особи, з якою винуватий перебував у сімейних відносинах, скоєння злочину у стані алкогольного спяніння.

Перевіряючи вказаний вирок, апеляційний суд додатково зважив на враховані судом першої інстанції обставини та не вбачав підстав для пом`якшення засудженому покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Наведені обставини, які були підставою для призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, у колегії суддів також не викликають сумнівів, оскільки засудженому призначено покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин вчиненого злочину та його особи.

Водночас апеляційний суд перевірив доводи захисника щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин, на які посилається захисник, а саме вчинення злочину у зв`язку з віктимною поведінкою потерпілої, у стані сильного душевного хвилювання, та, узявши до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, не знайшов підстав для пом`якшення призначеного засудженому покарання, із чим погоджується і колегія суддів.
До того ж врахуванню підлягають обставини в їх сукупності та не може бути надано перевагу одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу захисник.
Таким чином, призначене ОСОБА_4 покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно несправедливим через його суворість.
При цьому виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність.
Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що є важливим результатом застосування покарання та суттєвим показником його ефективності.
Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років у межах санкції частини 1 статті 115 КК призначено ОСОБА_4 відповідно до вимог статей 50, 65 КК, є справедливим та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які потребують перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи викладене, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 22 березня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3