ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/10089/21 (пр. № 1-кп/201/414/2022), відомості про яке 24 серпня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000711, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Лошкарівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 25 січня 2014 року вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік; 24 грудня 2014 року вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, із застосуванням положень ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді двох років двох місяців обмеження волі; 26 січня 2016 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосовуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді трьох років дев`яти місяців позбавлення волі, 20 лютого 2019 року звільнений по відбуттю покарання, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2021 року, приблизно о 23.30 годині ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_7 та іншими сторонніми особами, знаходилися поблизу буд. АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше йому незнайомим потерпілим ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень останньому.

ОСОБА_4 у ході сварки, реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , взяв із салону поруч розташованого автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , металевий прут з метою нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_9 побачивши ОСОБА_4 з металевим прутом в руках, побоюючись за своє життя та здоров`я почав втікати через подвір`я по АДРЕСА_2 , але спіткнувся та впав на землю обличчям вниз, біля буд. 159, та в цей час його наздогнав ОСОБА_4 й почав наносити металевим прутом не менше двох ударів по лівій нозі в район гомілки та не менше чотирьох ударів по голові.

У результаті умисних дій ОСОБА_4 , направлених на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , останньому було завдано тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої малогомілкової кістки у нижній третині без зміщення, гематом на голові. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 2468е від 23.09.2021 року, за своїм характером виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразились у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також думки самого потерпілого, стосовно призначення покарання обвинуваченому, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений. Інші заходи забезпечення кримінального провадженні та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на майно, який було накладено в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2021 року ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт та ключі від автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити за належністю власнику; дві металеві трубки розмірами приблизно 30 см. та 40 см., 7 слідів папілярних узорів знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1