Справа №463/2090/22
Провадження №1-кс/463/1358/22
У Х В А Л А

01 квітня 2022 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 18.01.2022 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022 року у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.362 КК України, у кримінальному провадженні №0001444 від 23.12.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою на повідомлення про підозру від 18.01.2022 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022 року у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.362 КК України, у кримінальному провадженні №0001444 від 23.12.2020 року, відповідно до якої, просить скасувати повідомлення про підозру від 18.01.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022 у кримінальному провадженні № 0001444 від 23.12.2020, якими ОСОБА_5 інкримінуються вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України.
Скаргу мотивує тим, що слідчим відділом ЛРУ № 1 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001444 від 23.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України.
18.01.2022 ОСОБА_5 в межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України.

14.03.2022 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень після вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри не змінювалась. Із змісту повідомлення про підозру від 18.01.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022 вбачається: · наказом № 126-к від 18.12.2019 керівником апарату Пустомитівської районної державної адміністрації ОСОБА_5 призначено на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації; · 15.08.2020 ОСОБА_5 перебуваючи за адресою своєї професійної діяльності: АДРЕСА_1 , на підставі заяви від імені ОСОБА_6 № 40960861 від 13.08.2020 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтва на право власності, виданого керівником органу приватизації Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 14.06.1995 року на підставі розпорядження Львівського міського голови № 389 від 14 червня 1995 року, не перевірив відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами, а зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі недостовірних документів право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 ; · в подальшому квартира АДРЕСА_2 , внаслідок шахрайських дій невідомих осіб була продана третій особі - ОСОБА_7 , чим завдано шкоди ОСОБА_8 . Згідно повідомлення про підозру від 18.03.2022 чи повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022, вина ОСОБА_5 у інкримінованих останньому кримінальних правопорушеннях передбачених ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України полягає у тому, що останній, будучи державним реєстратором, за відсутності документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмеження, несанкціоновано змінив інформацію в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру від 18.01.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022, які вручені ОСОБА_5 у вказаному провадженні є необґрунтованими та підлягають скасуванню, оскільки стороною обвинувачення не проведено повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та не з`ясовано усіх обставин справи. Крім цього, зазначає, що повідомлення про підозру від 18.03.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022, які вручені ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001444 від 23.12.2020, складені, погодженні та вручені не уповноваженими особами, оскільки із їх змісту вбачається, що злочини інкриміновані ОСОБА_5 вчинені за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно вимог ст. 218 КПК України не під юрисдикцією ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просить таку задоволити.
Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, в задоволенні такої просить відмовити.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0001444 від 23.12.2020, приходжу до наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Львівського районного управління полції №1, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001444 від 23.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою із невстановленими слідством особами маючи спільний умисел на незаконне заволодіння чужим майном з метою протиправного збагачення шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, для власного безпідставного збагачення, попередньо домовившись з невстановленими слідством особами, які назвалися іменами Ірина, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , для оформлення права власності на себе чужого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці надав для вказаних цілей невстановленій слідством особі свої персональні дані, а саме свій паспорт громадянина України виданий на його ім`я та реєстраційний номер облікової картки платника податків, достовірно знаючи, що він не мав жодних прав для подальшої реєстрації на нього вищезазначеного майна. Внаслідок таких дій ОСОБА_6 та невстановлених слідством особами,державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 , що здійснював свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , у позаробочий час, а саме, у суботу 15.08.2020 об 11:00:39 год. було здійснено державну реєстрацію права власності на вищезазначене майно на підставі завідомо неправдивого документу, а саме свідоцтва про право власності виданого 14.06.1995 Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів виданого згідно з розпорядженням від 14.06.1995 №389. Внаслідок чого із власності ОСОБА_8 незаконно вибула квартира за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю згідно оціночної експертизи 1 266 100 грн. на час їх вилучення, що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно з приміткою до ст. 185 КК України вчинене в особливо великих розмірах. В подальшому ОСОБА_6 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_11 14.09.2020 приблизно з 09:42:08 по 09:43:40 год. перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_4 де здійснює свою діяльність приватний нотаріус ОСОБА_12 видаючи вказану квартиру АДРЕСА_2 за свою власну, розпорядився нею та продав згідно договору купівлі-продажу від 14.09.2020 №1033 ОСОБА_13 за 931400 грн.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи призначеним на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації, був належним чином ознайомлений з положеннями чинного законодавства України, яке регламентує надання публічних послуг у сфері державної реєстрації. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав). Частиною 2 статті 3 Закону передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 статті 6 Закону встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначені статтею 27 Закону та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок №1127). Абзацом третім, четвертим пункту 1 частини третьої статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих /отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться в Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. Так, відповідно до частини восьмої статті 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Пунктом 6 Порядку №1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації або нотаріуса. Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку №1127 державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника. Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор відповідно до Закону встановлює особу заявника. Пунктом 3 частини першої статті Закону передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший право набувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи. Згідно з пунктом 6 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (далі Порядок №1141) формування заяв у сфері державної реєстрації прав у базі даних заяв здійснюється шляхом внесення відомостей про: прізвище, ім`я; по батькові (за наявності); унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); реквізити документа, що посвідчує особу заявника: назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ; строк дії документа (за наявності); додаткові відомості про документ (за наявності); підстава дії від імені іншої особи (у разі подання заяви уповноваженою на те особою). Згідно частини п`ятої статті 18 Закону, у разі якщо державна реєстрація прав проводиться не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, державний реєстратор обов`язково визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб і цивільної правоздатності та дієздатності юридичних осіб, перевіряє повноваження представника фізичної або юридичної особи щодо вчинення дій, направлених на набуття, зміну чи припинення речових прав, обтяжень таких прав. Частиною шостою статті 18 Закону визначено, що перевірка цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи, зареєстрованої відповідно до законодавства України, здійснюється шляхом отримання з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про таку особу, у тому числі про її установчі документи, та перевірки відповідності реєстраційної дії, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Відповідно до частини сьомої статті 18 Закону, у разі подачі документів на державну реєстрацію уповноваженою на те особою встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про особу, уповноважену діяти від імені юридичної особи. Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 20 Закону заява про проведення реєстраційних дій не приймається, зокрема, у разі якщо не встановлена особа заявника чи обсяг його повноважень на подання відповідної заяви. Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи призначеним на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації та виконуючи повноваження з надання публічних послуг, в тому числі у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, своїми умисними діями вчинив зловживання повноваженнями особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило настання тяжких наслідків охоронюваним інтересам окремих громадян за наступних обставин. Наказом №126-к від 18.12.2019 керівником апарату Пустомитівської районної державної адміністрації ОСОБА_5 призначено на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації . Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав. Таким чином, в силу вищевказаних нормативно-правових актів ОСОБА_5 здійснював свою професійну діяльність у сфері надання публічних послуг, а саме проведення державної реєстрації, яка спрямована на захист та забезпечення умов для реалізації інтересів, фізичних і юридичних осіб, породжує настання наслідків правового характеру форма і порядок надання якої визначена державою. Незважаючи на вимоги нормативно-правових актів щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, державний реєстратор Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 , здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , у суботу 15.08.2020 об 11:00:39, діючи умисно, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди, в ході розгляду поданих невстановленою досудовим розслідуванням особою документів, а саме, заяви від імені ОСОБА_6 за № 40960861 від 13.08.2020 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтва на право власності бн, виданого керівником органу приватизації Галицького районної адміністрації Львівської міської ради 14 червня 1995 року на підставі розпорядження Львівської міського голови № 389 від 14 червня 1995 на вказану особу, ігноруючи вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час розгляду зазначених документів відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства не перевірив, відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами не встановив, а зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі неповних та недостовірних документів право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 з відкриттям розділу з індексним номером 53625626 (номер запису про право власності/довірчої власності 37776353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , були приховані факти того, що зазначена квартира належить не ОСОБА_6 , а згідно даних ЛОР КП «Львівське обласне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» належить на праві власності ОСОБА_8 на підставі реєстраційного посвідчення НОМЕР_1 від 26.05.1998, а саме розпорядження Львівської міського голови № 389 від 14 червня 1995 стосується відновлення зруйнованого будинку спілки художників на АДРЕСА_5 , а не приватизації квартири, та ОСОБА_6 ні безпосередньо до ОСОБА_5 , ні у відповідний ЦНАП з вищевказаною заявою не звертався. Внаслідок вказаних дій Державного реєстратора Пустомитівськогої райдержадміністрації ОСОБА_5 невстановлені слідству особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , оціночною вартістю 1 266100 грн., а в подальшому продали його третій особі- ОСОБА_7 , чим спричинили тяжкі наслідки дійсному власнику. З урахуванням зазначеного державним реєстратором Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, чим порушено вимоги частини першої статті 24 Закону. Внаслідок таких дій державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 із власності ОСОБА_8 незаконно вибула квартира за адресою: АДРЕСА_3 вартістю згідно оціночної експертизи 1 266100 грн. на час їх вилучення, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян чим ОСОБА_5 завдав тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, що згідно з приміткою до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками. Окрім того, ОСОБА_5 , будучи призначеним наказом №126-к від 18.12.2019 керівника апарату Пустомитівської районної державної адміністрації на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації, здійснюючи професійну діяльність у сфері надання публічних послуг, а саме проведення державної реєстрації, яка спрямована на захист та забезпечення умов для реалізації інтересів, фізичних і юридичних осіб, породжує настання наслідків правового характеру форма і порядок надання якої визначена державою, в порушення зазначених вище вимог нормативно-правових актів щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, маючи повноваження з доступу до Державного реєстру речових прав, що відповідно до ст. 2 Закону є єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за заявою про державну реєстрацію прав, поданою неналежною особою, а також за відсутності документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, несанкціоновано змінив інформацію в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав за наступних обставин. Так, незважаючи на зазначені вище вимоги нормативно-правових актів щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно 15.08.2020 об 11:00:39 державним реєстратором Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 , здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , на прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи, за відсутності документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, несанкціоновано сформовано та внесено до Державного реєстру речових прав заяву від імені ОСОБА_6 за №40960861, зазначивши у відомостях Державного реєстру речових прав про особу, як таку, що звернулася із заявою про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 В подальшому державним реєстратором Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 за відсутності на те правових підстав, використовуючи документи, які зазначеними в них установами та їх посадовими особами не видавалися та не посвідчувалися, а саме: свідоцтва на право власності бн, виданого керівником органу приватизації Галицького районної адміністрації Львівської міської ради 14 червня 1995 року на підставі розпорядження Львівської міського голови № 389 від 14 червня 1995 на вказану особу, несанкціоновано відкрив в Державному реєстрі речових прав розділ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу індексний номер 53625626 від 15.08.2020 об 11:00:39) . Внаслідок таких дій державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_5 із власності ОСОБА_8 незаконно вибула квартира за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю згідно оціночної експертизи 1 266100 грн. на час їх вилучення, що у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно з приміткою до ст. 361 КК України є значною шкодою.

18.01.2022 року слідчим СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст365-2, в.3 ст. 362 КК України.

14.03.2022 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. Правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень після вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри не змінювалась.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав, закріплених в КПК України, а саме: пунктом 16 ч. 3 ст. 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303. Відповідну скаргу слідчому судді може подати підозрюваний, його захисник або законний представник.
В Кримінальному процесуальному кодексі України відсутній конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру. Однак, з аналізу положень статей 276 - 278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:
неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру:
-повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);
-зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;
-підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК України).
порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру:
-підставою для скасування повідомлення про підозру також є порушення порядку його вручення, (зокрема факт, що на момент вручення підозри, по кримінальному провадженню закінчився строк досудового розслідування);
-підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).
необґрунтованість підозри:
-повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимогКПК є грубим порушенням права на захист;
-аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення;
-матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
На переконання слідчого судді при складанні підозри і її врученні органом досудового розслідування зазначені вимоги було дотримано в достатній мірі.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Перевірка повідомлення про підозру щодо обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Виходячи зі змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.
Як вбачається зі скарги захисника, вона не містить належних доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст.277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 .
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Із поданої скарги вбачається, що підставою скасування повідомлення про підозру заявник вказує, на необґрунтоване повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проте дані доводи свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли та були спростовані прокурором.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру, пред`явлену ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушеннях, обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розслідування.
Зазначені в скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає до з`ясування дотриманні у ході повідомлення про підозру ОСОБА_5 вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст. 276, 277,278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру, органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.276-278 КПК України, тому подана скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити
Керуючись вимогами статті 276-278,303,307 КПК України, -

постановив:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 18.01.2022 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 14.03.2022 року у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.362 КК України, у кримінальному провадженні №0001444 від 23.12.2020 року, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та підписано 30.03.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1