ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/819/22 Номер провадження 11-сс/814/723/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арештОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2022 року за №0000140, задоволено частково клопотання дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна.

Накладено арешт на вилучене 01 червня 2022 року під час огляду місця події майно, а саме:

автомобіль марки «Mersedes-benz», моделі «Sprinter 316 CDI», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, з номером шасі НОМЕР_2 та свідоцтвом про його реєстрацію НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_11 , шляхом заборони власнику можливості користуватися та розпоряджатися будь-яким способом цим майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із ним як речовим доказом без його залишення на майданчику вилучених транспортних засобів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області.

Дозволено державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_12 реалізацію риби порід: карась сріблястий 376 екземплярів; лящ 871 екземпляр; судак 94 екземпляри; сом 17 екземплярів; сазан 61 екземпляр; щука 1 екземпляр; товстолоб 16 екземплярів; плоскирка 1780 екземплярів; синець 748 екземплярів, загальною вагою 1584, 7 кг.

Кошти від реалізації постановлено перерахувати на депозитний рахунок ГУНП у Полтавській області.

Відмовлено в задоволенні клопотання в іншій частині.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що згадане вище майно відповідає критеріям, визначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження, врахувавши при цьому положення ч.4 ст.173 КПК України та швидкість псування вилученої риби.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: ОСОБА_11 не надавав добровільну згоду на проведення огляду транспортного засобу та у зв`язку з цим відмовився від підпису протоколу даної слідчої дії, яку проведено з порушенням вимог КПК України; у вступній частині протоколу огляду місця події від 01 червня 2022 року не зазначено номер кримінального провадження, його здійснено до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не в рамках кримінального провадження, а під час провадження у справі про адміністративне правопорушення; державним інспектором Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_12 одночасно з проведенням огляду складено щодо ОСОБА_11 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.88 КУпАП.
Водночас представник посилається на те, що зі змісту резолютивної частини оскаржуваної ухвали є незрозумілим який суб`єкт повинен зберігати автомобіль марки «Mersedes-benz», на який накладено арешт.

Прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився та заявив клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

Відповідно ж до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю, думку третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її представника на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимог слідчим суддею дотримано.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України.

Законодавче ж визначення речових доказів має казуїстичний характер, тобто являє собою відкритий перелік їх різновидів.

Так, у ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.ч.6, 7 ст.100 КПК України речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються для реалізації за рішенням слідчого судді, постановленим за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого за погодженням із прокурором або прокурора за правилами ст.ст.171-173 КПК України.

Як зазначено в ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2022 року за №0000140, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, а саме за фактом незаконного зайняття рибним добувним промислом (а.п. 3).
Так, 01 червня 2022 року дізнавачем проведено огляд місця події по АДРЕСА_1 , у ході якого при огляді зупиненого спеціалізованого вантажного фургона «Mersedes-benz», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , в цьому автомобілі виявлено та вилучено свіжовиловлену рибу порід: карась сріблястий 376 екземплярів; лящ 871 екземпляр; судак 94 екземпляри; сом 17 екземплярів; сазан 61 екземпляр; щука 1 екземпляр; товстолоб 16 екземплярів; плоскирка 1780 екземплярів; синець 748 екземплярів, загальною вагою 1584, 7 кг. Сам же транспортний засіб пристосований для перевезення риби, на стінках його кузова встановлено ознаки підтримання температурного режиму за рахунок їх теплоізоляції (а.п.7-10).

При цьому в ході проведення даної слідчої дії та на момент апеляційного розгляду даних про законність здійснення водного добувного промислу по вилову названої риби учасниками провадження надано не було.

Огляд же здійснено за добровільної згоди ОСОБА_11 , що підтверджено підписами 2 понятих у протоколі огляду з доданою фототаблицею від 01 червня 2022 року, який ними засвідчено без будь-яких доповнень і зауважень, тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними. При цьому слід зазначити, що при оцінці того, чи надала особа, яка володіє житлом чи іншим володінням, добровільну згоду на здійснення слідчої дії, слід виходити із сукупності всіх обставин, що її супроводжували, не обмежуючись виключно наявністю письмового підтвердження такої згоди.
Окрім того, ст.223 КПК України не має на меті вирішення питань власності. Вона захищає особу від необґрунтованого втручання з боку державних органів у сферу її приватного життя, на яку вона вправі розраховувати у своєму володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч.1 ст.233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах. Тому ОСОБА_11 , який керував транспортним засобом під час події і є його фактичним користувачем, що не оспорюється ніким з учасників провадження, є особою, яка володіла автомобілем, для мети ч.1 ст.233 КПК України.
Щодо доводів представника про проведення даної слідчої дії до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то за ч.3 ст.214 КПК України в невідкладних випадках до внесення згаданих відомостей огляд місця події може бути проведений. Як убачається з матеріалів провадження, до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань дізнавачем було здійснено огляд місця події як безперервну слідчу дію на виконання приписів КПК України щодо швидкого, повного, неупередженого розслідування, а також огляду речей на місці. Тому в даному випадку порушення вимог ст.214 КПК України відсутні.

01 червня 2022 року дізнавачем зазначені вище вилучені автомобіль та рибу визнано речовими доказами, про що прийнято постанову (а.п. 4).

Таким чином, необґрунтованими слід визнати й доводи апеляційної скарги про їх вилучення не в рамках кримінального провадження.

За змістом оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив частково клопотання органу досудового розслідування про арешт зазначеного майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені спеціалізований вантажний фургон «Mersedes-benz», н.з. НОМЕР_1 , і свіжовиловлена риба порід: карась сріблястий 376 екземплярів; лящ 871 екземпляр; судак 94 екземпляри; сом 17 екземплярів; сазан 61 екземпляр; щука 1 екземпляр; товстолоб 16 екземплярів; плоскирка 1780 екземплярів; синець 748 екземплярів, загальною вагою 1584, 7 кг, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами, з огляду на те, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, риба, в тому числі, як як об`єкт кримінально протиправних дій і фургон як засіб учинення кримінального правопорушення.

Разом з цим суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Арешт майна ж з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Оскільки в даному кримінальному провадженні на цій стадії не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України, та здійснюється досудове розслідування, то посилання адвоката на адміністративний матеріал щодо ОСОБА_11 за ч.1 ст.88 КУпАП є передчасними. До того ж об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення є відмінною від об`єктивної сторони розслідуваного кримінального правопорушення.
Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів, велику кількість вилученої риби, у зв`язку із обставинами провадження, колегія суддів уважає наявними ризики, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України приховування, псування, відчуження майна. Незастосування арешту майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню для виконання органом досудового розслідування завдань, визначених у ст.2 КПК України, шляхом проведення слідчих і процесуальних дій, зокрема, експертних досліджень.

Апеляційний суд ураховує наслідки арешту майна для його користувача та власника, між тим, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи зазначених осіб, який установлено в оскаржуваній ухвалі, а застосований слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.
На доводи представника про те, що зі змісту резолютивної частини оскаржуваної ухвали є незрозумілим який суб`єкт повинен зберігати автомобіль марки «Mersedes-benz», н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що 29 червня 2022 року слідчим суддею Глобинського районного суду Полтавської області роз`яснено, що цей транспортний засіб підлягає негайному поверненню його власнику з передачею на відповідальне зберігання, про що в порядку ст.380 КПК України постановлено ухвалу (справа №527/819/22, провадження № 1-р/527/2/22).

Тобто, слідчий суддя, виходячи з положень ч.4 ст.173 КПК України, обґрунтовано застосував фактично найменш обтяжливий спосіб арешту вантажного фургона, а також, установивши, що вилучена риба підлягає швидкому псуванню, наклав на неї арешт з урахуванням вимог ч.ч.6, 7 ст.100 КПК України.
У свою чергу, застосований захід забезпечення кримінального провадження не позбавляє права власності на майно, а має характер тимчасових обмежень. При цьому у випадку коли виникне необхідність у поверненні речових доказів, які мали властивість швидкого псування та були реалізовані, то їх вартість підлягає сплаті взамін за державними цінами.
Тому зазначені представником доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику або володільцю звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якою арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року про арешт майна без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4