Справа № 396/368/22
Провадження № 1-кс/396/49/22
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що до чергової частини Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2022 (справа №396/332/22) за скаргою адвоката ОСОБА_5 щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , про те, що ОСОБА_7 , жит. с. Варварівка Новоукраїнського району Кіровоградської області незаконно заволодів автомобілем Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , чим завдано значної матеріальної шкоди.
Крім цього, 27.03.2022 року о 04.00 год. на ОСОБА_7 , який кермував автомобілем Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_1 , в салоні якого перебував ОСОБА_6 , складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, після чого транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_1 працівниками поліції було вилучено та поміщено на зберігання до штрафмайданчику ГУНП в Кіровоградській області, розташованого за адресою: проспект Інженерів, 1 в м. Кропивницький.
15.04.2022 року під час проведення огляду за адресою: проспект Інженерів, 1 в м. Кропивницький, де розташований штрафмайданчик для зберігання транспортних засобів було оглянуто автомобіль марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено до вказаного штраф майданчику після складення на водія транспортного засобу ОСОБА_7 адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП.
Оглянутий автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 15 квітня 2022 року визнано речовим доказом по кримінальному.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , жителька АДРЕСА_2 та яким фактично користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_4 , слідча ОСОБА_3 , на розгляд клопотання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують в повному обсязі.
ОСОБА_8 , яка являється власником автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для розгляду клопотання не з`явилась з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлялась належним чином.
ОСОБА_6 для розгляду клопотання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя, вирішуючи заявлене клопотання виходить із наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Речовини доказ - автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 залишено на зберігання на території штрафмайданчика ГУНП в Кіровоградській області, розташованого по проспекту Інженерів, 1 в м. Кропивницький (а.к. 9).
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході огляду місця події 15.04.2022 року, слідчий суддя вважає є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на майно: автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником являється ОСОБА_8 , жителька АДРЕСА_2 та яким фактично користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження ним до скасовування арешту у встановленому Законом порядку, з метою забезпечення повноти досудового розслідування у кримінальному провадженні і забезпечення доказів у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Транспортний засіб - автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , зберігати на штрафмайданчику ГУНП в Кіровоградській області, за адресою проспект Інженерів, 1 в м. Кропивницький Кіровоградської області.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1