КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 17 травня 2022 року в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія`ГЕРЦ» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_6
представника
ТОВ «Фінансова компанія`ГЕРЦ»
адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти на суму, що не перевищує 27 421 200 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «КБ «Акордбанк (МФО 380634), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; зупинено видаткові операції по рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «КБ «Акордбанк» (МФО 380634), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ТОВ «Фінансова компанія`ГЕРЦ» - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо строку на апеляційне оскарження, зазначає, що слідчим суддею розглянуто клопотання 15 квітня 2022 року без участі власника майна чи його представника, копію ухвали не направлено, про існування оскаржуваного рішення стало відомо 26 квітня 2022 року, апеляційну скаргу подано 29 квітня 2022 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, що кримінальне провадження № 0000389 від 10.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України є дублікатом кримінального провадження № 0000472 від 01.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, яке розслідувалось два роки тому та закрите на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Залишено в силі, окрім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року, якою частково задоволено клопотання про закриття кримінального провадження № 0000472 від 01.08.2019.
На думку представника, в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ТОВ «ФК`Герц» кошти, які знаходяться на банківських рахунках відповідають критеріям передбачених ст. 98 КПК України.
Окрім того висновок почеркознавчої експертизи від 07.06.2021 «СЕ-19/111-21/31536-ПЧ, який слідчим суддею прийнято до уваги є незаконним та недопустимим доказом, оскільки кримінальне провадження зареєстроване 10 серпня 2021 року, а висновок почеркознавчої експертизи датований 07 червня 2021 року.
Зазначає, що накладення арешту хоча і обмежено сумою, яке не перевищує 27 421 200 грн., зупинення видаткових операцій по рахунках ТОВ «ФК`Герц» без зазначення відповідних сум нівелює це обмеження, що є необґрунтованим втручанням у мирне володіння товариства своїм майном.
Також апелянт зазначає, що на розподільчих (клірингових) рахунках відсутні грошові кошти, що належать ТОВ «ФК`Герц», а накладення арешту призвело до блокування можливості оплачувати кінцевими споживачами комунальних послуг.
Посилається на те, що за час розслідування кримінального правопорушення, жодній особі повідомлення про підозру не вручено, а відтак правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, належні ТОВ «ФК`Герц» відсутні.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника ТОВ «ФК`Герц»,- адвоката ОСОБА_5 який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів судового провадження, першим відділом детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 серпня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000389, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Постановою старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 від 06 квітня 2022 року безготівкові грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «КБ «Акордбанк» (МФО 380634), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000389, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
15 квітня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № №0000389 про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження грошових коштів, які відповідають ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.
Вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 від 06 квітня 2022 року визнано речовим доказом (т. 1, а.с. 185-190), відтак є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «ФК`ГЕРЦ» з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Доводи апелянта, що кримінальне провадження № 0000389 від 10.08.2021 є дублікатом кримінального провадження № 0000472 від 01.08.2019 спростовуються матеріалами провадження, зокрема до матеріалів клопотання долучено постанову прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 від 30 серпня 2021 року щодо виділення з матеріалів кримінального провадження № 0000472 від 01.08.2019 відносно ТОВ ГЕРЦ» для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000389 від 10.08.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, згідно переліку виділених матеріалів (т. 1, а.с.13-14).
Щодо доводів представника з приводу висновку почеркознавчої експертизи від 07.06.2021 «СЕ-19/11-21/31536-ПЧ, як недопустимого доказу, не заслуговують на увагу, оскільки питання допустимості та належності доказів підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта на те, що в даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено жодній особі, не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених частиною 2 статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Окрім того, відповідно до ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ТОВ «Фінансова компанія`ГЕРЦ» - адвоката ОСОБА_5 навіть з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія`ГЕРЦ» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний № 761/6743/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Справа № 11сс/824/1970/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК