Дата документу 19.08.2022
Справа № 334/1640/20
Провадження № 1-в/334/134/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок надійшов на виконання до Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

За місцем проживання ОСОБА_4 неодноразово направлялись повідомлення із роз`ясненнями щодо сплати штрафу, наслідками у разі його несплати та здійснювались виходи інспектором відділу пробації.

Станом на 11.08.2022 року до уповноваженого органу з питань пробації документи про сплату штрафу в повному обсязі від засудженого ОСОБА_4 не надходили. За вх.. 5457 від 02.12.2021 року від засудженого отримано квитанцію про сплату лише 200 гривень з призначених 850 гривень штрафу.

Згідно з Порядком виконання уповноваженими органами з питань, пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.04.2018 № 1301/5 па орган пробації покладаються лише такі функції, як: облік засуджених; контроль за строками сплати штрафу: внесення до суду подань стосовно засуджених, які порушують строк сплати штрафу або ухиляються від сплати штрафу .
Згідно пункту 9 розділу III Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженої о наказом Міністерства юстиції України від 27.04.2018 Ач 1301/5, якщо засуджений не з`явився до органу пробації та не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Дніпровським РВ з питань пробації до Ленінського районного суду неодноразово направлялись подання відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КВК України, ч. 5 ст. 53 КК України, у задоволенні подань відділу пробації судом було відмовлено, оскільки засуджений жодного разу в судові засідання не з`явився.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 року ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, судове рішення набрало чинності 21.06.2020 року. Строк давності виконання обвинувального вироку закінчився 21.06.2022 року, що свідчить про недоцільність виконання даною обвинувального вироку, у зв`язку із спливом строків його виконання через втрату карального і превентивного впливу.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 року справа №5-324кс15 стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривався, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить повий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.
Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і поможе бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання».
З огляду на це, лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання. Питання щодо притягнення засудженого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України не вирішувалось.
Відповідно інформації управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» Дніпровського ВИ ТУШІ в Запорізькій області ОСОБА_4 нового злочину не вчинив.
Таким чином, відповідно до частин 3 та 4 статті 80 КК України строк давності виконання вироку відносно засудженого ОСОБА_4 не зупинявся та не переривався, а формально минув, що відповідає положенням пункту 1 частини пертої етапі 80 КК, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було викопано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, ч. 1 п. 14 ст. 537, ч. 2 п. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, представник органу пробації просить звільнити ОСОБА_4 від подальшого відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Представник відділу з питань пробації та прокурор в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали подання.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведення судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, а засуджений звільненню від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, тому що з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було викопано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Керуючись ст.80 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд, -

ухвалив:
Подання Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1