Справа № 442/2909/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/466/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11

з участю прокурора ОСОБА_13 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2019 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

-за п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 встановлено рахувати з часу затримання, тобто з 10.11.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_9 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2014 року, тобто з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

-за п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з часу затримання, тобто з 10.11.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2014 року, тобто з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

-за п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання обвинуваченому ОСОБА_11 у виді п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 встановлено рахувати з часу затримання, тобто з 10.11.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_11 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2014 року, тобто з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 залишено без змін тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_17 залишено без розгляду.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 , будучи неповнолітнім, 08.11.2014 року біля 17.00 год., перебуваючи у м.Стебнику Львівської області, володіючи інформацією про можливу наявність за місцем проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за адресою: АДРЕСА_1 , цінного майна, грошових коштів, керуючись умислом на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, знаючи спосіб життя потерпілих, а саме, що у зазначений період нікого немає вдома, підійшов до вказаної квартири з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Однак, піднявшись по сходах та підійшовши до вхідних дверей з метою їх відчинити для проникнення, був викритий ОСОБА_18 , яка несподівано повернулась додому. Неповнолітній ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його злочинний намір викритий, покинув місце злочину, не довівши свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. Боячись бути викритим у вчиненні злочину, 08.11.2014 року о 17.25 год. зателефонував до свого товариша - ОСОБА_11 і рідного брата ОСОБА_7 та домовився про зустріч поблизу промислового ринку, що по АДРЕСА_2 . Зустрівшись в обумовленому місці, неповнолітній ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , що його викрила ОСОБА_18 при вчиненні замаху на крадіжку, поєднаного з проникнення у житло останньої. З метою приховати раніше вчинений злочин, керуючись умислом вчинення умисного вбивства двох осіб, а саме ОСОБА_18 та її неповнолітнього сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вони спільно проживають у квартирі АДРЕСА_3 , переслідуючи корисливий мотив, неповнолітній ОСОБА_9 схилив до скоєння даного злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які погодились вчинити злочин. За попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , виконуючи роль організатора, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 скоїти умисне вбивство неповнолітнього ОСОБА_19 у безлюдному місці, а ОСОБА_11 - спільно з ним скоїти умисне вбивство ОСОБА_18 з метою приховати вчинений ним злочин та одночасно переслідуючи корисливий мотив: після вчинення умисних вбивств заволодіти майном та грошима потерпілих. Для реалізації спільного злочину неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 08.11.2014 року о 18.30 год. придбали в магазині «Мандарин», що по вул. Грушевського, 1 в м. Стебнику три пари матерчатих робочих рукавиць, які розділили між собою для вчинення злочину. Знаходячись разом, неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , здійснивши телефонні дзвінки о 18.40 та о 18.52 годин, викликали неповнолітнього ОСОБА_19 на зустріч. З метою реалізації спільного умислу ОСОБА_7 , відділившись від колег, зустрівся з ОСОБА_19 та, вводячи останнього в оману, відвів у безлюдне місце, а саме в закинуте складське приміщення недіючої бази «УВТК», що по вул. Дрогобицькій, 61а в м. Стебнику Львівської області. Перебуваючи у безлюдному місці, ОСОБА_7 , володіючи ножем, який мав при собі, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства, несподівано для потерпілого за допомогою вказаного ножа почав наносити множинні удари в різні анатомічні ділянки тіла неповнолітнього ОСОБА_19 , в результаті чого спричинив неповнолітньому потерпілому колото-різані рани: на передньо-бокових поверхнях шиї з обох сторін (кількістю: 5 - зліва, 1 - справа); - на передній поверхні грудної клітки зліва 8 ран, одна з яких в другому міжребер`ї зліва між білягрудинною і середньо-ключичною лінією проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені; - на задній поверхні грудної клітки з обох сторін 13 ран, дві з яких проникають в плевральні порожнини з пошкодженням легень і локалізуються в четвертому міжребер`ї справа по біляхребтовій лінії та в п`ятому міжребер`ї зліва по лопатковій лінії ; - 1 на правому та 3 на лівому передпліччі; - на зовнішній поверхні лівого стегна 1 рану, на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки 1 рану, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 344 від 08.12.2014 року в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до гострої зовнішньої і внутрішньої кровотечі та смерті, тобто умисно вбив ОСОБА_19 .

В цей час неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 , підійшли до квартири АДРЕСА_3 , де в прибудові неповнолітній ОСОБА_9 взяв знаряддя вчинення злочину - розвідний ключ для нанесення ушкоджень та разом почали чекати ОСОБА_18 . Близько 19 години 08.11.2014 року неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи за спільним умислом, реалізовуючи умисли на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів та приховання раніше вчиненого злочину, скориставшись темною порою доби, підійшовши збоку, здійснили напад на потерпілу ОСОБА_18 , яка підійшла до вхідних дверей своєї квартири, під час якого неповнолітній ОСОБА_9 за допомогою розвідного ключа наніс кілька ударів в ділянку голови потерпілої, в результаті чого спричинили ОСОБА_18 черепно-мозкову травму у вигляді багатоуламкового перелому кісток основи і склепіння черепа з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку, який згідно з висновком судово-медичної експертизи № 346 від 10.12.2014 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, являється небезпечним для життя в момент спричинення та в даному випадку спричинив смерть потерпілої, тобто умисно вбили ОСОБА_18 . Вчинивши умисні вбивства ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зустрілись по вул. Мельника м. Стебника Львівської області, біля торгового кіоску «У Гусака», де, пересвідчившись у виконанні умислу на вчинення умисного вбивства двох осіб, з метою приховати раніше вчинений злочин, спільно, закінчуючи реалізацію корисливого умислу, пішли до квартири АДРЕСА_3 , де ОСОБА_11 залишився на вулиці для подачі сигналу тривоги в разі викриття їхніх злочинних дій. Неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , підійшовши до тіла ОСОБА_18 , взявши в неї ключі, відчинили двері та проникли у квартиру, в результаті чого заволоділи: гаманцем вартістю 50 гривень з грошима в сумі 50 гривень, записником вартістю 5 гривень, золотим ланцюжком вартістю 1240 гривень, банківською карткою № НОМЕР_1 , ПАТ "Кредобанк" на ім`я ОСОБА_18 , банківською карткою № НОМЕР_2 , ПАТ "Укргазбанк" на ім`я ОСОБА_18 , а всього грошима та майном на загальну суму 1345 гривень, після чого покинули місце вчинення злочину.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_9 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) -злочини, передбачені ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) - злочини, передбачені п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій)- злочини, передбачені п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 ч.4 ст.187 КК України.

Даний вирок в апеляційному порядку оскаржили захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та заступник прокурора Львівської області ОСОБА_12 ..

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначення неповнолітньому ОСОБА_9 покарання змінити та призначити ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Виключити з резолютивної частини вироку покликання призначення неповнолітньому ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майна за ч.4 ст.187, п.п.1,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України та остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

На підтримку свої апеляційних вимог прокурор покликається на те, що неповнолітній ОСОБА_9 вчинив замах на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому покарання в силу ч.3 ст.68 КК України не може перевищувати двох третин строку максимального, передбаченого санкцією статті. Таким чином, ОСОБА_9 максимальне покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України не може перевищувати чотири роки позбавлення волі, оскільки санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання на строк від трьох до шести років позбавлення волі.

Крім цього, прокурор зазначає, що вимогами КК України не передбачено призначення неповнолітній особі додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущена неповнота судового розгляду. Вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не доведена. Вказує, що показання потерпілої та свідків викладені у вироку не відповідають показам, які вони давали в ході судового слідства. Також захисник вважає неналежними доказами протокол огляду місця події від 09.11.2014 року (т.2 а.с.12), стверджує, що поранення потерпілому ОСОБА_19 . ОСОБА_7 не наносив, оскільки з висновку експерта №344 від 08.12.2014 року слідує, що такі нанесені особою зростом 190 см і більше і смерть потерпілого наступила о 04.00 год. 09.11.2014 року, та не виключається можливість самокаліцтва, кількість ударів по тілу потерпілого свідчить, що останній оборонявся, а на тілі ОСОБА_7 не виявленого жодного тілесного ушкодження.

Крім цього, захисник ставить під сумнів той факт, чи саме свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_21 були проставлені підписи в протоколі огляду місця події від 09.11.2014 року та з приводу цього судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено в проведення почеркознавчої експертизи. Також на думку захисника необґрунтовано покладено в основу вироку суду дані з протоколу слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки останній не був присутній як під час застосування сили щодо ОСОБА_18 , так і щодо ОСОБА_19 , та по суті оговорив ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , і такий доказ суперечить показам свідка ОСОБА_21 та висновку експерта №343/2014-мк від 26.01.2015 року, які вказують на боротьбу потерпілої з нападником чи нападниками та наявність колото-різаних пошкоджень на її одязі.

З огляду на викладене, захисник ОСОБА_6 просить повторно дослідити: протокол огляду місця події від 09.11.2014 року, протокол обшуку від 10.11.2014 року, журнал допиту свідка ОСОБА_22 від 25.12.2014 року з аудіо відтворенням, протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_22 та протокол впізнання речей від 07.04.2015 року зі свідком ОСОБА_22 ..

Крім цього, захисник ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_7 було затримано 09.11.2014 року, а не 10.11.2014 року. Також захисник вказує, що в разі перекваліфікації дій ОСОБА_7 на більш м`якші статті, то при обранні міри покарання врахувати, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, працює, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, на спец обліках не перебуває.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу інкримінованих злочинів.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_8 покликається на те, що ОСОБА_9 не визнає свою вину у скоєному, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази його вини за обставин, наведених в обвинувальному акті та вироку суду. При цьому захисник вважає недопустимими докази у справі, зокрема покази потерпілої ОСОБА_23 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , не взято до уваги покази свідка ОСОБА_24 , який по суті був на місці вбивства потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 та доводи сторони захисту про неналежність показів свідка ОСОБА_22 , які отримані з порушенням вимог закону та необґрунтовано покладені судом в основу вироку, при цьому не доводять вини обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Крім цього, захисник ОСОБА_8 вважає неналежними та недопустимими інші докази у справі, зокрема протокол огляду місця події від 09.11.2014 року з додатками, протокол огляду місця події від 10.11.2014 року з участю ОСОБА_11 , протокол обшуку в квартирі ОСОБА_38 від 10.11.2014 року, під час його не вилучено жодного предмету, який має відношення до кримінального провадження, більше того на ОСОБА_39 здійснювався тиск з боку працівників поліції, а тому про добровільну видачу речей вилучених під час обшуку не може йти мова, протокол обшуку від 10.11.2014 року за місцем проживання ОСОБА_11 , протокол проведення слідчого експерименту від 10.11.2014 року з участю ОСОБА_11 , оскільки на останнього здійснювався тиск і внаслідок чого той оговорив інших обвинувачених, журнал допиту свідка ОСОБА_22 з аудіо відтворенням від 25.12.2014 року, з причин того що є недопустимим доказом та не має доказової сили, висновки судових експертиз, які жодним чином не пов`язують ОСОБА_9 зі скоєним, довідки по вхідних та вихідних дзвінках засобів мобільного зв`язку з абонентських номерів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_22 в період з 08.11.2014 року 09.11.2014 року, оскільки такі не містять змісту розмов між абонентами.

Крім цього, захисник зазначає, що в судовому засіданні приймав участь прокурор ОСОБА_40 , який не є уповноважений на участь у кримінальних провадженнях щодо неповнолітніх обвинувачених. Вказує, що обвинуваченим не було роз`яснено право про розгляд справи судом присяжних. Всупереч вимогам ст. 496 КПК України у судових дебатах не виступав представник служби у справах дітей з приводу найбільш доцільних заходів щодо обвинуваченого з метою його перевиховання. Покликається на те, що обвинуваченому ОСОБА_9 у порушення вимог п.4 ч. 3 ст. 102 КК України за ст. 187 КК України призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, за обставин, коли дана норма передбачає призначення покарання не більше 10 років.

Також захисник заявив клопотання про повторне дослідження доказів в кримінальному провадженні.

У доповненнях до поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 покликається на те, що згідно отриманої на адвокатський запит інформації з Львівської обласної прокуратури прокурор ОСОБА_40 , який приймав участь у даному кримінальному провадженні, починаючи з серпня 2015р. по час винесення оскаржуваного вироку (15.04.2019р.) не був уповноважений брати участь у розгляді кримінальних проваджень щодо неповнолітніх, оскільки не працював у цей період у відділі ювенальної юстиції прокуратури Львівської області.

Крім цього, адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що текст проголошеного у судовому засіданні вироку відрізняється від тексту вироку, наявного у матеріалах кримінального провадження. У наявному у матеріалах кримінального провадження вироку зазначені дані, які не оголошувалися під час проголошення вироку, зокрема не зачитано у деяких випадках ініціали учасників судового провадження. Замість деяких зазначених у вироку слів зачитано інші слова, а деякі слова не було оголошено. Захисник вважає, що вказані порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до вимог закону є підставами для скасування оскаржуваного вироку.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду відносно ОСОБА_11 скасувати та визнати ОСОБА_11 невинним в пред`явленому обвинуваченні та виправдати.

На підтвердження своїх апеляційних вимог захисник вказує, що обвинувачення відносно ОСОБА_11 побудоване на припущеннях, стороною захисту не надано жодного доказу вини ОСОБА_11 , жоден свідок в судовому засіданні не вказав, що саме ОСОБА_11 вчинив інкриміновані злочини, висновки експертиз теж не доводять цього факту. Більше того, в матеріалах справи відсутні докази на наявний в ОСОБА_11 умисел на вчинення вбивства двох осіб і його умисел не охоплював дії решти обвинувачених та не бажав настання таких наслідків, оскільки по суті відбувся ексцес виконавців. Крім цього, ОСОБА_11 не міг знати, що відбувається в приміщенні бази УВТК в м. Стебник 08.11.2014 року, оскільки там не був, а тому відсутній умисел. Також захисник вказує, що деякі слідчі дії було проведено в нічний час доби, тобто з 22.00 год. до 06.00 год., що є не припустимим.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор частково підтримав апеляційну скаргу прокурора з наведених у ній мотивів, при цьому просив вирок щодо засудження ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого, та заперечив апеляційні скарги, подані в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та їх захисники підтримали подані апеляційні, скарги з наведених у них мотивів, та просили такі задоволити. Щодо апеляційної скарги прокурора заперечень не навели.

Заслухавши доповідача про обставини справи і зміст поданих апеляційних скарг, пояснення присутніх учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, тобто у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій).

Також, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_11 складу кримінальних правопорушень, передбачених п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, тобто у вчиненні умисного вбивства двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) - злочини, передбачені.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, вина обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, за наведених у вироку суду обставин, стверджується, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_23 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції вказала, що загиблі є її мати та брат, які проживали у м.Стебнику Дрогобицького району Львівської області. Зазначила, що 09.11.2014 року в 14 годині вона першою застала закривавлений труп матері біля її квартири АДРЕСА_3 , де на сходах біля матері знаходились золоті сережки. Повідомила про це власницю квіткового магазину, де працювала мати, а та, в свою чергу, повідомила міліцію. Потерпіла вказала, що згодом довідалась, що у матері пропали також її ювелірні прикраси: дві каблучки, золотий ланцюжок на руку та значна сума коштів, приблизно 10 000 гривень. Всі речі в приміщенні квартири були порозкидані, перевернуті. Пояснила, що з братом вона спілкувалась періодично, з матір`ю спілкувалась часто, приходила до неї на роботу. Зазначила, що брат характеризувався позитивно. Зауважила, що чула від знайомих, що її брат ОСОБА_19 напередодні вбивства проговорився в компанії знайомих про наявність вдома великої суми грошей для купівлі автомобіля.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в листопаді 2014 року він на запрошення працівників міліції був присутній у якості понятого під час проведення огляду місця події в ОСОБА_41 у АДРЕСА_4 . Вказав, що біля вхідних дверей коридору, де вони проживали, побачив газовий ключ, а неподалік побачив простирадлом накрите тіло. Біля трупа була калюжа крові. Покійна ОСОБА_42 лежала на боці і її голова була розбита. Загибла була одягнена в кофту, спідницю, колготи. В кінці огляду місця події слідчий склав протокол, правильність складання якого він засвідчив своїми підписами на кожному аркуші. Свідок зазначив, що ніхто з учасників не робив жодних зауважень. Слідчий протокол зачитував. Також свідок вказав, що у нього, внаслідок давньої виробничої травми відсутні фаланги пальців, що впливає на його почерк, а тому він не може каліграфічно писати, і ставить підписи так, як у нього виходить. Свідок ствердив правильність складеного протоколу та показав, що у зв`язку з тривалим періодом часу та гіпертонічною хворобою детальних обставин проведення даної слідчої дії не пам`ятає. Пригадав, що при огляді місця події проводилась відеозйомка і він зазначав своє прізвище та адресу.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_21 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що на місці події було виявлено біля пічки наявний слід взуття, збоку біля покійної виявлено кусок ланцюжка, золотий чи срібний він не придивлявся, газовий ключ, біля потерпілої лежала її сумка. ці речі упаковувались в пакети, на яких він ставив свій підпис. Вказав, що огляд проводився із застосуванням відеозйомки в період з 16 до 23 години. Речі в квартирі були порозкидані. Свідок зазначив, що по завершенню даної слідчої дії слідчий зачитав протокол, який він підписав, і зауважень щодо змісту протоколу ні в кого не було. Ствердив, що зазначене в протоколі, відповідало дійсності.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , який у судовому засіданні суду першої інстанції щодо події, яка мала місце в листопаді 2014 року в АДРЕСА_5 , вказав, що того дня він чергував неподалік в іншому приміщенні і працівниками міліції його було запрошено бути присутнім під час проведення огляду місця події місцевої бази, де було виявлено труп молодого хлопця, роз`яснивши його права. Свідок зазначив, що вхід у приміщення бази був вільний. Огляд проводився у вечірній час. Вилучали одяг потерпілого, який був у крові. Вказав, що до трупа близько він не підходив. Перебував в даному місці приблизно 1,5-2 години. В кінці підписував документи і зауважень щодо їх складення не мав. Учасники огляду місця події до працівників міліції заяв чи зауважень не висловлювали. Ствердив, що усе зачитане в протоколі відповідало дійсності, інакше він би не підписав.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , який є виконавчим директором громадської організації «Спортивно-мистецький клуб «Сіменс», що знаходиться по вулиці Дрогобицькій, 61 а в м. Стебнику Львівської області, і який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що кожної неділі там проводяться заняття по тренінгу з 10 чи з 11 години. Завжди приходить на роботу раніше на півгодини і оглядає приміщення, так як в листопаді 2014 року воно не було ще ізольованим, без дверей, вікон. Доступ у дане приміщення був вільний з усіх сторін. Вказав, що під час огляду малого залу зауважив людину на землі, що лежала догори із білим обличчям, голова якої була вперта до стіни. Біля неї побачив велику калюжу крові. Відразу зателефонував в міліцію, які, прибувши на місце події, стали фотографувати труп людини та намагались шляхом опитування встановити його особу. З`ясувалось, що він являється студентом медичного училища в м. Самборі. Свідок розповів, як у подальшому кінолог із собакою намагався взяти слід вбивці. Собака повела від будівлі попри гараж і вивела на дорогу. Дальше шлях був обірваний. Через деякий час повідомили, що сталось подвійне вбивство. По місцю проживання цього хлопця виявили вбитою його маму. Тоді собака взяла слід від будинку, де було вбито маму, і привела до місця вбивства сина. Його запросили бути понятим під час проведення огляду місця події, який проводився з участю експерта, де він пробув приблизно з десятої години ранку до половина сьомої вечора. Зазначив, що з місця скоєння злочину вилучались недопалки сигарет, відбитки взуття, детально оглядали труп, його одяг, який був в крові. В кінці проведення слідчої дії він розписався у протоколі, з яким був ознайомлений, зауважень щодо правильності його складення не було.

Показаннями свідка ОСОБА_26 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що обвинувачених знає з вигляду. Вони є мешканці м. Стебника Львівської області. Приблизно на початку листопада 2014 року у м. Стебнику по дорозі до лікарні підвечір вона зустріла ОСОБА_43 , який попросив у неї телефон для здійснення дзвінка, на що вона погодилась. Позаду нього стояв якийсь хлопець. Щоб подзвонити, ОСОБА_44 відходив, кому телефонував, не знає. У подальшому він повернув їй телефон.

Показаннями свідка ОСОБА_27 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що на час подій, що мали місце приблизно у листопаді 2014 року, він працював у міліції слідчим. У зв`язку з подвійним вбивством проводив невідкладний обшук разом з оперативними працівниками ОСОБА_45 і Осередчуком на квартирі ОСОБА_46 , номер якої не пригадує, в АДРЕСА_6 . Вказав, що обшук проводився після 23 години, понятих знайшли оперативні працівники. Зауважив, що усім учасникам перед входом в під`їзд будинку роз`яснив права та обов`язки, в чому вони розписались. Свідок зазначив, що квартиру відкривала ОСОБА_47 , від якої було відібрано заява про дачу згоди на проведення обшуку, а також про добровільну видачу нею речей. Це була однокімнатна квартира. На кухні ОСОБА_48 вказала їм на золотий ланцюжок жовтого кольору та сказала, що їй повідомив ОСОБА_49 або ОСОБА_44 , точніше він не пригадує, що вони зірвали цей ланцюжок з шиї людини. ОСОБА_50 пропонував позбутись ланцюжка, однак ОСОБА_44 наполягав його залишити, що вони і зробили.

Свідок зазначив, що вказаний ланцюжок був у стакані або в горнятку у воді сірого кольору і на його прохання вона надала їм скляну банку, тоді з її добровільної згоди вони перелили туди рідину. На момент вилучення ланцюжок був пошкоджений. Крім цього, було вилучено одяг, який, як повідомила ОСОБА_51 , належить її хлопцю ОСОБА_52 , з яким вона товаришувала, і який залишив одяг в неї. Також вилучили ножі, гроші, таз з одягом, у якому, як пояснила ОСОБА_51 , вона прала одяг ОСОБА_53 , оскільки той був у крові. Після цього всі присутні розписались у протоколі обшуку. Під час проведення даної слідчої дії жодних зауважень не було, ні від понятих, ні від самої власниці квартири. Свідок ствердив, що вилучене направив на експертизу. Зазначив, що працівники міліції мали орієнтування, що було викрадено з місця події, і сама ОСОБА_51 попередньо повідомила про це, а потім показала на місці в квартирі. Вказав, що він особисто ОСОБА_51 не допитував.

Показаннями свідка ОСОБА_28 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що в листопаді 2014 року оперативним черговим Дрогобицького відділку міліції йому як оперативному працівнику було повідомлено про вбивство жінки і невідомого хлопця у м. Стебнику Львівської області. У складі слідчооперативної групи виїхав на місце події. Зазначив, що о першій годині ночі проводився невідкладний обшук в дівчини ОСОБА_54 , прізвища якої не пригадує, на квартирі по АДРЕСА_6 , до проведення якого було запрошено в якості понятих двох хлопців, яких виявили неподалік будинку. Свідок вказав, що дівчина дала добровільну згоду на огляд її помешкання, сама відкрила двері і зайшла перша всередину. Слідчий всім роз`яснив процесуальні права та обов`язки. Перед проведенням огляду у квартиру ніхто не заходив. Огляд проводився з коридору, потім оглядались кімната, кухня і ванна. Між пральною машиною і кухнею було керамічне горнятко, всередині якого знаходилась речовина сірого кольору, де був золотий ланцюжок. Як повідомила дівчина ланцюжок в горнятко поклав ОСОБА_55 . Рідину перелили в банку, а ланцюжок запакували окремо. Також, було вилучено грошові кошти понад тисячу гривень і 50 доларів США, на що дівчина пояснила, що це її особисті гроші. З кухні було вилучено кухонні ножі у кількості 10-12 штук. У ванній кімнаті виявили пластмасовий таз, в якому знаходились речі, які, як пояснила дівчина, належали ОСОБА_56 і вона їх прала від слідів крові. Після чого вказані речі були вилучені, опечатані. Жодних зауважень ні від понятих, ні від дівчини не було. Зауважив, що складений слідчим протокол підписали всі.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що з обвинуваченими та потерпілим ОСОБА_57 були друзями, разом гуляли. Зазначив, що в листопаді місяці, року не пригадує, він знаходився вдома, коли зранку до нього на телефон зателефонував або ОСОБА_57 , або ОСОБА_55 та повідомив, що вони йдуть на день народження і запросили його в центр міста. Там були вони обидва та батько ОСОБА_58 з малою дитиною. На дні народження святкували, випивали. Згодом він пішов додому, а ввечері до нього зателефонував ОСОБА_55 і попросив зателефонувати до ОСОБА_53 , щоб той підійшов біля прапора, недалеко від центру м. Стебника, біля місцевої середньої школи. У відповідь ОСОБА_50 попросив його також підійти туди. Він спочатку відмовлявся, однак згодом погодився. Там були ОСОБА_55 і ОСОБА_59 . ОСОБА_44 попросив у нього телефон, щоб подзвонити до ОСОБА_53 , на що він погодився, після чого направились до знайомого ОСОБА_60 . Коли прийшов ОСОБА_49 , троє відійшли поговорити. Не пригадує: ОСОБА_44 або ОСОБА_61 попросив його піти в магазин та купити пляшку води і серветки. Після чого ОСОБА_44 сказав йому піти з ними, що він і зробив. Дійшовши до будинку, де проживав ОСОБА_57 , ОСОБА_59 побачив якусь жінку з ліхтариком і вони повернулись назад. На прохання ОСОБА_43 , він, прослідкувавши за цією жінкою, повідомив останньому, що жінка в міліцію не йшла. Тоді той попросив його залишитись і дивитись, чи не будуть виходити працівники міліції і якщо так, то відразу до нього зателефонувати і сповістити. Коли він деякий час стояв біля райвідділу міліції до нього періодично телефонували і запитували. Через деякий час обвинувачені вийшли зі сторони гаражів і разом з ним пішли в сторону центру. Свідок зазначив, що побачив у них дві пластикові карточки і блокнот, які хтось з них викинув у якусь бетонну будку поблизу житлового будинку, після чого вони пішли з ОСОБА_62 в магазин, де купили сигарети і направились додому. Свідок ствердив, що коли проводився слідчий експеримент з його участю, були поняті, ніхто зауважень не висловлював. Ні до кого зі скаргами з даного приводу не звертався.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , яка є матір`ю свідка ОСОБА_22 , і яка у судовому засіданні суду першої інстанції повідомила, що про вбивство в м. Стебнику Львівської області її повідомили працівники міліції. Вказала, що їй відомо, що її син слідкував за навколишньою обстановкою. Зазначила, що постійно була присутня разом з психологом при усіх слідчих діях з участю її сина, у тому числі, при допиті слідчим суддею в одному із районних судів і не бачила, щоб слідчий давав її сину якісь папери читати. Свідок вказала, що син їй не розповідав про жодні погрози, що чинились на нього. Тілесних ушкоджень у нього не було. Свідок зазначила, що приймала участь при проведенні слідчого експерименту і син добровільно давав показання, йому ніхто нічого не підказував. Потім вона із сином підписували протоколи. Вказала, що причину такої своєї участі син пояснював тим, що хотів заробити грошей. Їй казав, що говорив працівникам міліції правду.

Показаннями свідка ОСОБА_63 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що восени 2014 року він разом зі слідчим Дзюбаком та оперуповноваженим карного розшуку ОСОБА_64 проводив огляд квартири дівчини ОСОБА_53 , куди приїхали разом з нею. Слідчий Дзюбак роз`яснив понятим права і обов`язки, і разом з ними вони зайшли в квартиру. Першою в квартиру заходила дівчина, імені він її не пригадує, бо в неї були ключі і вона відкривала квартиру. Свідок зазначив, що попередньо вона повідомила у відділі міліції, що в квартирі зберігається золотий ланцюжок з місця вчинення злочину, який був зірваний з покійної матері, і якийсь одяг ОСОБА_38 . Повідомила їм, що в квартирі є ланцюжок, який їй залишив ОСОБА_50 . Свідок вказав, що ланцюжок був у рідині невідомого походження у керамічній кружці. Рідину перелили в півлітрову ємкість, що її надала дівчина, а ланцюжок вилучили. Цей ланцюжок був тоненький і розірваний, з медальйоном Матері Божої. Також під час огляду вилучили таз, оскільки дівчина повідомляла, що прала в ньому одяг від крові. Весь одяг, який там був, щітку і всі ножі, які знаходились в квартирі, теж вилучили. Дівчина виклала зі своєї жіночої сумки гроші, які також вилучали. В кінці огляду за підписами понятих були опломбовані та опечатані речові докази. Жодних зауважень ні від кого з учасників не поступало. Дівчина повідомляла про те, що її хлопець зізнався їй про злочини, які вони вчинили, а саме у вчиненні подвійного вбивства неповнолітнього і його матері. В квартирі на столі була пляшка з-під коньяку, який вони розпивали напередодні. Повідомила, що був ще хлопець, якого вони поставили біля райвідділу міліції слідкувати, чи хтось не повідомляє про вбивство. Вони домовлялись теж його вбити. Свідок зазначив, що поняті підписували протокол слідчої дії в його присутності, зауважень не було. Більшість одягу в квартирі належало хлопцю цієї дівчини, який працював медбратом у м. Трускавці, інші речі належали його брату.

Показаннями свідка ОСОБА_31 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що восени 2014 року, коли він та його знайомий ОСОБА_65 сиділи на лавці біля будинку у м. Стебнику Львівської області до них підійшли двоє працівників міліції і запросили в якості понятих пройти з ними. Він не пригадує номера будинку і квартири, куди вони піднялись, власником якої була дівчина ОСОБА_66 . До проведення обшуку йому роз`яснили права і обов`язки. Вони зайшли всередину квартири, там проводився обшук. Першою в квартиру зайшла ОСОБА_66 . Свідок пригадав, що вилучались кухонні ножі, гроші, одяг, щітка. Все опечатали, вони ставили свої підписи, а також в протоколі, з яким вони ознайомились. Золотий ланцюжок знаходився в банці, яка була біля пральної машинки. В тазі був одяг. Свідок вказав, що під час обшуку в квартирі були присутні три працівники міліції, які ніде не відлучались і не виходили. Він теж ніде не відлучався і не виходив, був постійно в квартирі. Протокол був зачитаний вголос, все було так, як зазначив слідчий. Їм не чинились перешкоди як понятим щодо присутності у проведенні даної слідчої дії. Видимість з того місця, де вони знаходились, була нормальна при проведенні слідчої дії. Другий понятий теж був присутній від початку і до кінця даної слідчої дії.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , який у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив свідчення свідка ОСОБА_31 та зазначив, що під час даної слідчої дії з приміщення він не виходив. Дівчина поводила себе в квартирі спокійно. В горнятку знаходився ланцюжок. Вилучені речі упаковувались у поліетиленовий пакет. В кінці він підписував протокол. Свідок зазначив, що попередні показання у якості свідка давав більш повніші, на даний час минуло більше часу, тому багато призабув.

Показаннями свідка ОСОБА_33 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що у 2015 році, в січні, перед різдвяними святами, працівник міліції запросив його у відділ міліції, де був хлопець з мамою, слідчий. Крім нього, ще був другий понятий. Він підписав документ про права та обов`язки, попередження. Свідок вказав, що проводився слідчий експеримент, все фіксувалось на фото, відеокамеру. Хлопець показував, де зустрічалися з обвинуваченими в центрі міста, на автобусній зупинці, біля магазину, відповідав на запитання працівників міліції, повідомляв, що з хлопцями скоювали злочини, він їх чекав, також називав цих хлопців. Були вони в центрі м. Стебника, біля пошти, магазин «Європа», на автобусній зупинці, біля парку. Свідок зазначив, що дана слідча дія тривала приблизно дві години. Ніхто з присутніх заяв чи зауважень не мали. Після даної слідчої дії він та інший понятий протокол підписували. Слідчий протокол зачитував. Потім ще приходив до слідчого, у присутності якого невідома йому жінка впізнавала золотий ланцюжок. Цьому хлопцеві, з участю якого проводився слідчий експеримент, роз`яснювали права, зокрема, право на надання правової допомоги. Свідок зауважив, що хлопець все сам розповідав, пояснював, тиску на нього жодного не було. Він зрозумів, що цей хлопчина слідкував за навколишньою обстановкою.

Показаннями свідка ОСОБА_34 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що на час події, яка мала місце в м. Стебнику біля чотирьох років тому він працював слідчим Дрогобицького відділу міліції. Всіх обставин він пригадати не може, пам`ятає, що це була неділя, число зафіксоване в протоколі. Вказав, що його було повідомлено про включення в склад групи слідчих по розслідуванню вбивства та в подальшому виконувались вказівки старшого групи. Він проводив огляд місця події у квартирі вбитої. Перед початком всім присутнім було роз`яснено, що буде проводитись огляд квартири, будинку, подвір`я, де, ймовірно, буде знаходитись труп, а також інші докази, було роз`яснено понятим їхні права, обов`язки, що вони повинні знаходитись біля учасників слідчої дії, слідкувати за правильністю заповнення даних протоколу, ставити власні підписи, якщо щось не відповідає протоколу, вони повинні сказати свої зауваження та заперечення. Свідок зазначив, що поняті постійно були присутні на місці події, ніде не відлучались. Все вилучене після проведення огляду зафіксоване. Точно пригадав за розвідний газовий ключ, одяг потерпілої. Все було запаковане в експертні пакети, присутнім все пред`явлено. Після проведення огляду складався та зачитувався присутнім протокол. Вказав, що у даному протоколі зазначені всі учасники події, є відомості про сережку жовтого кольору. Зауважень і заперечень не було. Поняті поставили свої підписи. Запис здійснювався на miniDVD-R, або RW-диск, відеокамера «Кенон». Зазначив, що штатні відеокамери не мали таких потужностей, щоб проводити зйомку повністю через слабу батарею чи обмежену кількість хвилин в диску, тому детально проводились огляд трупа на відео. На той час не було обов`язкової фіксації всієї слідчої дії і технічні можливості не дозволяли їм все зафіксувати. Згідно протоколу огляду на кухні вилучено два відрізки сліду низу взуття. Це міг бути один слід, але вилучений на двох відрізках. Могла бути зафіксована верхня і нижня частина взуття. Тобто перша частина, де є ступня, а друга, де є п`ята.

Показаннями свідка ОСОБА_35 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив про те, що з приводу події на початку листопада 2014 року він залучався як експерт. Приїхавши на місце події, на площадці перед вхідними дверима в квартиру лежав труп жінки. Обличчя було знівечене, розкидані речі, в квартирі був безлад. Слідчий ОСОБА_34 проводив огляд місця події і складав протокол. Були присутні поняті. Огляд проводився довго. З допомогою відеокамери марки «Кенон» на маленький miniDVD-R або DVD-RW диск формату. Після проведення огляду слідчий зачитував протокол огляду місця події. Він ставив свій підпис в протоколі. За час проведення слідчої дії було виявлення і вилучення слідової інформації. Він фіксував положення трупа, ті речі, які були порозкидані навколо трупа. В приміщенні обробляв магнітними порошками різні поверхні, об`єкти для виявлення слідів рук і інших слідів. Свідок не пригадав, що виявив та вилучав, оскільки пройшов тривалий проміжок часу. Пригадав площадку, де лежало тіло жінки. Права сторона її обличчя була обгризена. Біля неї лежав кулон, а біля входу на площадці знаходилась сережка. Зауважень до правильності складення протоколу огляду місця події не було. Свідок пояснив, що на той час експертів не забезпечували ні дисками, ні флешками. Трьома дисками, які їм видали, вони могли користуватись і рік, і два. Записували дані на відеокамеру, виготовляли копію, переписували на великий диск, звичайний, стандартний. Якщо диск попередньо використовувався іншим експертом, там могли бути фрагменти відеозапису. У них не було змоги постійно купувати диски, тому слідчі купували диски і переписували інформацію з оригіналу. Слідчий приходив зі своїм диском, вони йому переписали дані і диск повертали. Показав, що під час зйомки відображалось об`єктивно все, що було виявлено під час огляду місця події.

Показаннями свідка ОСОБА_36 , даними в судовому засіданні суду першої інстанції про те, що 08 листопада 2014 року, він з компанією, а саме ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , знаходились на території складу на подвір`ї у ВТК м. Стебника. Там була не лише їхня компанія. Почули якусь сварку, на яку не звертали уваги. Це була темна пора доби, біля 19 години. Через дорогу розташовані бокси, гаражі. Освітлення не було. Він чув з вулиці, що всередині хтось свариться. Бачив два чоловічі силуети. Сварка тривала недовго. Про допомогу ніхто не кликав.

Показаннями свідка ОСОБА_37 , який у судовому засіданні суду першої інстанції вказав, що він з компанією знаходився в цей час на території складу на подвір`ї у ВТК м. Стебник. Вони почули крик, який доносився із середини складу надвір. Підійшов до складу, там було темно.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно взяв до уваги вищенаведені показання потерпілої та свідків, обґрунтувавши такими своє рішення, оскільки дані показання узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, які підтверджують доведеність вини обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 09.11.2014 року, фототаблицею до нього та диску із відео відтворенням, яким є квартира АДРЕСА_3 , де було виявлено труп ОСОБА_18 з ознаками насильницької смерті. З місця події вилучено: пластмасовий коврик зі слідами РБК; медальйон та три перстні з металу жовтого кольору, два відрізки клейкої стрічки зі слідами низу взуття, два відрізки клейкої стрічки зі слідами структури матеріалу з картонної коробки від взуття, два змиви РБК з підлоги коридору, мікрооб`єкти схожі на волосся з РБК, змив РБК з дверної ручки вхідних дверей, мікрооб`єкти з холодильника, студентський квиток ОСОБА_19 , телефон марки «Нокіа 1200», ноутбук марки «Асус» із зарядним пристроєм до нього, книгу користувача «Нокіа 101», флешнакопичувач 8 гб.«Transcend, сім відрізків з слідами пальців рук, два відрізки з слідами долонь, ніж розкладний і два кухонних ножа, газовий ключ (знаряддя), одяг потерпілої (шарф, куртка, светр-гольф, майка, штани, пара черевик), серцевину замка вхідних дверей з ключем. ( Т. 2, а.с. 132-172);

- даними протоколу огляду місця події від 09.11.2014 року, фототаблицею до нього та диску із відеовідтворенням по АДРЕСА_5 , яким є складське приміщення колишнього спортивно-мисливського клубу, де було виявлено труп ОСОБА_19 з чисельними тілесними ушкодженнями, з якого виявлено та вилучено: одяг трупа ОСОБА_19 куртку, светр, майку, штани джинсові з ременем та кросівки; при трупі виявлено та вилучено - ланцюжок з розп`яттям з білого металу, гарнітуру (навушники) до телефону «Нокіа», зв`язку ключів в кількості 5 штук, пачку з лезом до бритви, гроші в сумі 5 грн. по 1 грн., флеш накопичувач «Transcend, два зліпки слідів низу взуття (з приміщення, де був труп та з підвалу); змив РБК на марлевому тампоні; дванадцять недопалків; серветку з РБК; порожню полімерну пляшку; полімерний пакет з написом «Коффе». ( Т. 2 а.с. 12-76).;

- даними протоколу огляду місця події від 10.11.2014 року, проведеного з участю підозрюваного ОСОБА_11 , з якого вбачається, що на АДРЕСА_5 виявлено та вилучено 6 гумових рукавиць, гаманець, блокнот, 2 банківські картки (речі ОСОБА_18 ) (Т. 3 а.с. 1-10);

- даними протоколу проведення обшуку в квартирі ОСОБА_38 від 10.11.2014 року в АДРЕСА_7 , де виявлено та вилучено одяг і взуття обвинувачених (джинсові штани 4 шт., п`ять пар кросівок), 4 кухонні ножі та два патрони з маркуванням на них «89 17, 270 77». ( Т. 2 а.с. 184-187);

- даними заяви ОСОБА_39 про добровільну видачу речей та протоколу проведення у неї обшуку від 10.11.2014 року в АДРЕСА_8 , під час якого вона видала горнятко з ланцюжком із жовтого металу, наповненого рідиною сірого кольору, 11 кухонних ножів, 2 щітки для прання одягу, таз пластмасовий, кепку, батнік чорного кольору, рушник ванний, гроші. ( Т. 2 а.с. 194, 195-198).;

- даними протоколу обшуку у квартирі ОСОБА_11 від 10.11.2014 р. у АДРЕСА_9 , звідки вилучено одяг і взуття ОСОБА_11 , (туфлі 1 пара, кросівки 5 пар, зимові туфлі 1 пара; джинсові штани, клітчасту сорочку, светр). ( Т. 2 а.с. 177-180);

- даними заяви ОСОБА_7 від 10.11.2014 року, згідно якої він добровільно надав працівникам міліції свій одяг, в якому був одягнений 08.11.2014 року, а саме: кросівки білого кольору, джинси та футболку чорну з візерунком. (Т. 2 а.с. 210);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_11 від 10.11.2014 року та диском з відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_11 розказав і показав на місці події, як 08.11.2014 року, після дня народження друга ОСОБА_69 , ОСОБА_9 повідомив його про те, що мав намір вчинити крадіжку майна з квартири ОСОБА_18 , але коли він перебував поблизу даної квартири, остання його побачила, тому він вирішив вбити її та ОСОБА_57 . З цією метою подзвонив до ОСОБА_53 і попросив його зателефонувати до ОСОБА_70 і зустрівся з ним в центрі м. Стебника, гуляв з ним, а в подальшому вбив його ножем. Цей ніж ОСОБА_71 перед зустріччю з ОСОБА_72 їм показував, а потім пішов на зустріч. Він залишився з ОСОБА_73 , так як домовилися, що вдвох підуть на квартиру до ОСОБА_42 , щоб скоїти вбивство та обікрасти її квартиру. Близько 19 год. вони пішли до помешкання ОСОБА_18 , піднялися сходами. Зупинилися поблизу вхідних дверей в квартиру. Він став в невеличкому коридорчику праворуч від вхідних дверей в квартиру, якщо обличчям стояти до даних дверей. ОСОБА_74 , пройшовши по даній прибудові поблизу вхідних дверей в квартиру, знайшов металевий розвідний ключ, який взяв в свою праву руку та став поблизу нього, а саме спереду, так що він опинився за спиною ОСОБА_75 . Перед тим домовилися, що після скоєння вбивства ОСОБА_42 та ОСОБА_76 всі мали зустрітися в центрі м. Стебника. Свої мобільні телефони вимкнули та віддали ОСОБА_77 . Коли до вхідних дверей підійшла ОСОБА_42 , однак ще не встигла їх відчинити, в цей час ОСОБА_74 своєю правою рукою, в якій тримав розвідний ключ, наніс один удар ним по голові ОСОБА_42 , від якого вона впала на підлогу. Він взяв її сумку і витягнув все на землю, але ключів не знайшов. Коли потерпіла щось крикнула, ОСОБА_74 ще один раз наніс їй один удар цим же ключем по голові. Після даного удару ОСОБА_42 почала голосно кричати і тоді вони втекли. Приблизно через 5-ть хвилин знову повернутися до ОСОБА_42 і побачили, що вона лежала та щось бурмотіла собі під ніс, ОСОБА_74 ще раз їй наніс один удар газовим ключем по голові. Другий раз вони повернулися, щоб відшукати ключі від вхідних дверей, але так їх і не знайшли. Вони користувалися матерчатими рукавицями, які заздалегідь придбали 08.11.2014 року близько 18.30 год. в магазині «Мандарин», що в м. Стебнику. Пізніше по телефону ОСОБА_78 близько 20.30 год. поблизу кафе «У ОСОБА_60 » вони зустрілися з ОСОБА_62 , де останній сказав їм, що вбив ОСОБА_79 . Вони троє та ОСОБА_80 пішли до квартири ОСОБА_42 , де ОСОБА_80 направився в сторону відділення Стебницької міліції, щоб стояти для подачі сигналу тривоги. В квартирі грошей чи інших цінних речей не знайшли, лише записник та дві банківські картки Кредобанку. Тоді пішли в центр м. Стебника. По дорозі вони дані картки та записник викинули поблизу магазину «Резон», як і свої рукавиці. Дійшовши до центру м. Стебника, розійшлися по домах. ( Т. 6, а.с. 229-235);

- даними журналу допиту свідка ОСОБА_22 із аудіо відтворенням від 25.12.2014 року в порядку ст.225 КПК України слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова, з якого вбачається, що ОСОБА_22 у присутності матері ОСОБА_30 , психолога ОСОБА_81 , слідчого ОСОБА_82 , прокурора ОСОБА_40 , детально розказав про обставини події 08.11.2014 року, про зустріч ввечері з обвинуваченими, телефонні дзвінки з його телефону, про плями крові на джинсах ОСОБА_7 , обіцяну винагороду після квартирної крадіжки у ОСОБА_42 , про розмову по дорозі між ОСОБА_38 про вбивство ОСОБА_83 та його матері, про одяг обвинувачених. ( Т. 4, а.с. 165, 169-170);

- даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_22 з відеовідтворенням від 22.01.2015 року, за участю законного представника (мами), із залученням психолога та двох понятих, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_22 детально розказав і показав на місці обставини події 08.11.2014 року, яка мала місце в м. Стебнику, коли він у вечірній час разом з обвинуваченими, які вчинили вбивство ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , вчиняли квартирну крадіжку, спостерігав за ОСОБА_84 ( Т. 4, а.с. 171, 172-180);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 346 від 10.12.2014 року, згідно якого на тілі трупа ОСОБА_18 мались наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді багатоуламкового перелому кісток основи і склепіння черепа з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку; синці на спинковій поверхні другого і третього пальців правої китиці. Дані тілесні ушкодження були спричинені незадовго до смерті дією твердого тупого предмета, зокрема черепно-мозкова травма була заподіяна твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, та мають ознаки: черепно-мозкова травма - тяжкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння; синці - легкого ступеня тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_18 наступила внаслідок важкої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки мозку та забоєм речовини головного мозку. Смерть наступила за 16-20 годин до моменту огляду трупа на місці події 09 листопада 2014 року, коли труп на дотик був холодний, трупні плями при натисканні на них о 19 годині 34 хвилини бліднули і відновлювали свій початковий колір через 4 хвилини, трупне заклякання було добре виражене у всіх групах досліджуваних м`язів, ознак гниття не було. Тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка була виявлена на трупі ОСОБА_18 , перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю останньої; тілесні ушкодження у вигляді синців на пальцях правої китиці, які теж були виявлені на трупі, не перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_18 . При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 виявлено хворобливі зміни печінки у вигляді жирової дистрофії печінки та нирок у вигляді дистрофічних їх, які не знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю. При проведенні судово-токсикологічної експертизи крові з трупа ОСОБА_18 не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового та амілового спиртів. Тілесні ушкодження, які мались на трупі ОСОБА_18 , були нанесені твердим предметом, зокрема, ушкодження черепу були спричинені твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження, які мались на трупі ОСОБА_18 , були нанесені з силою, достатньою для їх спричинення. Вказати тільки на підставі даних судово-медичної експертизи трупа - одним чи кількома знаряддями заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_18 , не представляється можливим, при цьому схожий характер ушкоджень кісток черепа не виключає можливості заподіяння їх одним тупим предметом. Заподіяти самій собі тілесні ушкодження, зокрема, наявну у ОСОБА_18 черепно-мозкову травму, вбачається малоймовірним. Судово-медичних даних, які б вказували на найбільш ймовірну позу ОСОБА_18 під час заподіяння їй тілесних ушкоджень та найбільш ймовірне взаєморозташування ОСОБА_18 та нападника, під час проведення судово-медичної експертизи трупа не виявлено. Тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка була виявлена на трупі ОСОБА_18 , могло бути заподіяно твердим знаряддям з обмеженою тупою ударяючою поверхнею, при цьому ушкодження кісток черепа в даному випадку не дає змоги конкретно вказати форму контактуючою (ударяючої) поверхні. Беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, зокрема, ушкодження кісток черепа, які мались на трупі ОСОБА_18 , можна вважати, що останній було нанесено не менше трьох ударів тупим предметом в ділянку голови. Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 був виявлений безструктурний кашицеподібний шлунковий вміст, який не дає змоги ідентифікувати, яку саме їжу приймала остання напередодні смерті. Зріст померлої ОСОБА_18 на момент смерті становив - 161 см. Кров від трупа ОСОБА_18 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. (Т. 3, а.с. 160-162).

В судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_85 дав показання в порядку роз`яснення, з яких вбачається, що ним надавався висновок судовомедичної експертизи. Експерт підтвердив, що смерть ОСОБА_86 наступила за 16-20 годин до моменту огляду трупа на місці події 09 листопада 2014 року, внаслідок важкої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки мозку та забоями речовини головного мозку. Коли труп на дотик був холодний, трупні плями при натисканні на них о 19 год. 34 хв. бліднули і відновлювали свій початковий колір через 4 хвилини. Трупне заклякання було, добре виражено всі групи досліджуваних м`язів. Ознак гниття не було. Судячи по результатам гістологічного дослідження, де вказано, що крововилив головного мозку з слабо вираженими седативними змінами, тобто вже пройшов якийсь певний час між нанесенням тілесних ушкоджень і смертю, вже була реакція в тканині мозку, судячи по гістології це десь декілька годин. Труп оглядали о 19 годині 34 хвилин. На шиї не було колото-різаних ран. Якщо були б дальше за шкіру якісь проникаючі ушкодження, їх було би видно, але їх не було. М`яка тканина була відсутня, тому не було видно ран. Від моменту нанесення тілесних ушкоджень і до моменту смерті пройшов певний час, судячи по гістологічним дослідженням, декілька годин, від двох до чотирьох приблизно. Заподіяні потерпілій ушкодження були небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Ці ушкодження були на черепі, на голові. Щодо знаряддя це був твердий тупий предмет з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження були нанесені в правій тім`яно-потиличній ділянці, в правій тім`яно-скроневій ділянці, в ділянці лівої надбрівної дуги. Ці удари були нанесені з достатньою силою, оскільки зламані кістки черепа. Крім черепно-мозкової травми були синці на правій кісточці. Потерпілій було нанесено не менше трьох ударів в ділянку голови. Від любого з цих ударів людина мала би впасти. Після отриманих травм малоймовірно, що потерпіла могла пересуватись.;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 344 від 08.12.2014р., з якого вбачається, що на тілі трупа ОСОБА_19 мались тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на передньо - бокових поверхнях шиї з обох сторін (кількістю: зліва-5, справа-1); на передній поверхні грудної клітки зліва (кількістю-8), одне з яких, з локалізацією в другому міжребір`ї зліва між білягрудинною і середньо-ключичною лінією, проникає в ліву плевральну порожнину: пошкодженням легені; на задній поверхні грудної клітки з обох сторін (кількістю-13) два з яких проникають в плевральні порожнини з пошкодженням легень і локалізуються в четвертому міжребір`ї справа по біляхребтовій лінії та в п`ятому міжребір`ї зліва по лопатковій лінії; на обох передпліччях (кількістю: на правому-1, на лівому-3); на зовнішній поверхні лівого стегна (кількістю-1), на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки (кількістю-1), які в сукупності призвели до гострої зовнішньої та внутрішньої кровотечі. Дані тілесні ушкодження були спричинені незадовго до смерті дією гострого предмету, яким міг бути і ніж, та в сукупності мають ознаки тяжкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Смерть ОСОБА_19 наступила внаслідок колото-різаних ран на передньо-бокових поверхнях шиї з обох сторін (кількістю: зліва-5, справа-1) ; на передній поверхні грудної клітки зліва (кількістю-8), одне з яких, з локалізацією в другому міжребір`ї зліва між білягрудинною середньо-ключичною лінією, проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені; на задній поверхні грудної клітки з обох сторін (кількістю-13) два з яких проникають в плевральні порожнини з пошкодженням легень і локалізуються в четвертому міжребір`ї справа по біляхребтовій лінії та в п`ятому міжребір`ї зліва по лопатковій лінії; на обох передпліччях (кількістю: на правому-1, на лівому-3); на зовнішній поверхні лівого стегна (кількістю-1), на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки (кількістю-1), які в сукупності призвели до гострої зовнішньої та внутрішньої кровотечі. Смерть наступила за 12-16 годин до моменту огляду трупа на місці події 09 листопада 2014 року, коли труп на дотик був холодний, трупні плями при натисканні на них о 15 годині 50 хвилин бліднули і відновлювали свій початковий колір через хвилину 50 секунд, трупне заклякання було добре виражене у всіх групах досліджуваних м`язів, ознак гниття не було. Всі вищевказані тілесні ушкодження, які були виявлені на трупі ОСОБА_19 , перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю останнього. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_19 не виявлено яких-небудь гострих чи хронічних захворювань, якими міг хворіти останній при житті і які б могли знаходитись у причинному зв`язку зі смертю. При проведенні судово-токсикологічної експертизи крові з трупа ОСОБА_19 не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового та алілового спиртів. Тілесні ушкодження, які мались на трупі ОСОБА_19 , були нанесені колюче-ріжучим знаряддям, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух П-подібної форми. Тілесні ушкодження, які мались на трупі ОСОБА_19 , були нанесені з силою, достатньою для їх спричинення. Вказати тільки на підставі даних судово-медичної експертизи трупа одним чи кількома знаряддями заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_19 , не представляється можливим, при цьому схожий характер ран не виключає можливості нанесення всіх цих ушкоджень одним гострим колюче-ріжучим предметом. На підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_19 вказати довжину леза, форму та ширину клинка, ступінь загостреності знаряддя не вбачається можливим. При дослідженні раневих каналів проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки встановлено, що раневий канал поранення на передній поверхні грудної клітки зліва був направлений спереду дозаду і майже перпендикулярно до площини тіла, а раневі канали поранень на задній поверхні грудної клітки були направлені ззаду допереду і теж майже перпендикулярно до площини тіла. Відповідно до ходу цих раневих каналів і було направлене травмуюче знаряддя. 3аподіяти самому собі тілесні ушкодження, які були розташовані на задній поверхні грудної клітки вбачається малоймовірним, локалізація решти ушкоджень є доступною для спричинення їх власноруч. Судово-медичних даних, які б вказували на найбільш ймовірну позу ОСОБА_19 під час заподіяння йому тілесних ушкоджень та найбільш ймовірне взаєморозташування ОСОБА_19 та нападника, під час проведення судово-медичної експертизи трупа не виявлено. Тілесні ушкодження, які були виявлені на трупі ОСОБА_19 , могли бути заподіяні знаряддям по типу ножа. Беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які мались на трупі ОСОБА_19 , можна сказати, що останньому було нанесено не менше 33-ох ударів гострим предметом, послідовність нанесення яких встановити не представляється можливим, так як вони були спричинені прижиттєво у невеликий проміжок часу. Питання про боротьбу і самозахист не входить в компетенцію судово-медичного експерта. Характер тілесних ушкоджень, які мались на трупі ОСОБА_19 , не виключає можливість вчиняти які-небудь самостійні дії після отримання їх останнім. Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_19 був виявлений безструктурний кашицеподібний шлунковий вміст, який не дає змоги ідентифікувати, яку саме їжу приймав останній напередодні смерті. Зріст померлого ОСОБА_19 на момент смерті становив 179 см. Кров від трупа ОСОБА_19 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ. (Т. 3, а.с. 145-148).

В судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_85 дав показання в порядку роз`яснення, з яких вбачається, що ним надавався даний висновок судовомедичної експертизи. Підтвердив, що смерть ОСОБА_19 наступила внаслідок колото-різаних ран на передньо-бокових поверхнях шиї з обох сторін, зліва 5, справа 1, на передній поверхні грудної клітки зліва кількістю вісім, одне з яких з локалізацією в другому міжребір`ї зліва по біляміжгрудинній середньо-ключичній ліній і проникали в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені, на задній поверхні грудної клітки із обох сторін загальною кількістю 13, два з яких проникали в плевральну порожнину з пошкодженням легені і локалізувались в 4 міжребер`ї справа біля хребтової лінії та в 5 міжребер`ї зліва по лопатковій лінії; на обох передпліччях, справа одне, зліва три; на зовнішній поверхні лівого стегна одне; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки одне і які в сукупності призвели до гострої зовнішньої та внутрішньої кровотечі. Смерть наступила за 12-16 годин до моменту огляду трупа на місці події 09.11.2014 року, який проводився о 15 годині 50 хвилин. Всі нанесені тілесні ушкодження в більшості були поверхневі і деякі проникаючі, але проникаючі в порожнину. Там наступала внутрішня кровотеча, поки кров набиралася і тоді вже людина могла втратити свідомість від втрати кровотечі, однак це не миттєво, не відразу. Удари були з коротким проміжком часу. Тут було різне положення тіла, мінялось положення тіла, бо ушкодження на різних ділянках тіла. Удари могли наноситись однією людиною, а могли і декількома. Від моменту нанесення тілесних ушкоджень і до моменту смерті пройшов певний час, судячи по гістологічним дослідженням, більше години, приблизно від двох до чотирьох. Рани були в більшості поверхневі, це могло залежати від сили або від самого знаряддя, його величини, ступеню загостреності. На проникнення може впливати товщина одягу, величина і ступінь загостреності самого предмету, яким наносилися удари, також з якою силою наносились удари, все залежить від багатьох факторів. Якщо зупинити кровотечу, зробити переливання крові, людина могла би вижити. Після такої кількості ушкоджень малоймовірно, що людина могла самостійно пересуватись, тут наступає травматичний шок і потерпілий втрачає свідомість. Загальна кількість тілесних ушкоджень не менше 33 удари гострим предметом. Небезпечними для життя в момент заподіяння були ті удари, що проникали в плевральну порожнину. На шиї зліва в проекції грудинно-ключично-соскоподібногом`язавиявлено 5 прямолінійних ран, в більшості були різані. Всі були майже в одному напрямку і наносились однією рукою в короткий проміжок часу, в одну певну ділянку. На передній поверхні грудної клітки зліва є рани, починаючи від рівня другого ребра по верхньому краю до п`ятого ребра, де розташоване серце. При першому і другому епізоді леза були подібні, можливо було одне.;

- даними висновку судово-медичної експертизи №149 від 23.03.2015 року, яким підтверджено механізм заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, виявленої на трупі ОСОБА_18 , зазначених ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту, зокрема, що ОСОБА_18 було нанесено три удари металевим предметом (труба чи гайковий ключ), в ділянку голови. На тілі трупа ОСОБА_18 було виявлено черепно-мозкову травму у вигляді багатоуламкового перелому кісток основи і склепіння черепа з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку, яка була спричинена дією твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і металевий газовий ключ. ( Т. 4, а.с. 147-148);

- даними висновку експерта № 343/2014-мк від 26.01.2015 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи відділенні судово- медичної криміналістики одягу від ОСОБА_18 було виявлено: одне колото-різане пошкодження на лівій полі куртки у верхній частині та три колото-різані пошкодження на капюшоні. Крім цього, на передній поверхні стійки гольфа було виявлено повне розділення тканини. Колото-різані пошкодження утворилось від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя типу клинка ножа, який мав одне гостре лезо та П-подібний обух. Розділення тканини, що на гольфі могло утворитись від дії гострої кромки якогось ріжучого предмету (знаряддя). Будь-яких пошкоджень, морфологічні особливості б яких мали ознаки дії зубів тварин (собак) виявлено не було. Будь-яких пошкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самооборону виявлено не було. ( Т.4, а.с. 35-39).

В судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_87 дала показання в порядку роз`яснення, з яких вбачається, що нею надавався висновок №343/214 м-к. З приводу ушкоджень на одязі потерпілої ОСОБА_18 може вказати, що було виявлено колото-різані ушкодження на куртці, це було одне ушкодження на лівій полі куртки у верхній частині, майже на стійці і 3 колото-різані ушкодження на капюшоні. Ці ушкодження утворились від дії гострого плоского колото-ріжучого знаряддя по типу клинка, ножа, який мав одне гостре лезо і обидвох «П» подібної форми. Крім цього, було виявлено різане ушкодження на стійці гольфа, яке утворилось внаслідок розрізання тканин якимось гострим знаряддям, яким могло бути лезо клинка. На куртці було 4 ушкодження, а на гольфі одне. На гольфі було різане, це був інший механізм його ушкодження, це є розрізання тканини, а на куртці колото-різані ушкодження, тобто, внаслідок удару ножем. На куртці по відношенню до тіла - це було на шиї зліва або на обличчі внизу. Якщо капюшон був одягнутий, тоді на задній частині голови в ділянці потилиці, а якщо капюшон був не одягнутий, то це могло навіть не супроводжуватись ушкодженнями на тілі, капюшон був об`ємний.;

- даними висновку трасологічної експертизи № 5/146 від 31.03.2015 року, з якого вбачається, що слід низу взуття на відрізку темної дактилоплівки №1, розмірами 300x180мм, який був вилучений 09.11.2014 року під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , залишений взуттям на праву ногу і придатний для ідентифікації взуття, яке його залишило. Фрагмент сліду низу взуття на відрізку темної дактилоплівки №2, розмірами 75х60мм, який був вилучений 09.11.2014 року під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , придатний для встановлення групової належності взуття, яке його залишило. Слід низу взуття, зафіксований у зліпку №1, який був вилучений 09.11.2014 року під час огляду місця події в складських приміщеннях по вул. Дрогобицькій, 61А у м.Стебнику Львівської області залишений взуттям на праву ногу і придатний для встановлення групової належності взуття, яке його залишило. Слід низу взуття, зафіксований у зліпку №2, який був вилучений 09.11.2014 року під час огляду місця події в складських приміщеннях по вул. Дрогобицькій, 61А у м. Стебнику Львівської області придатний для встановлення групової належності взуття, яке його залишило. Слід низу взуття на відрізку темної дактилоплівки №1, розмірами 300x180 мм, який був вилучений 09.11.2014 року під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , залишений кросівком «SYSTEMFORMOTION» на праву ногу, вилученим 10.11.2014 року, за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , по АДРЕСА_7 . Слід низу взуття, зафіксований у зліпку №1, який був вилучений 09.11.2014 року під час огляду місця події в складських приміщеннях по АДРЕСА_5 , залишений кросівком на праву ногу з такою ж конструкцією, розмірами та малюнком підошви, як і підошва кросівка «VЕЕRSPORT» на праву ногу, вилученого 10.11.2014 року, за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , по АДРЕСА_7 . ( Т. 4, а.с. 110-122);

- даними висновку судово-імунологічної експертизи №1735/2014-ім від 17.12.2014 року, з якого вбачається, що в слідах на пластмасовому килимі, вилученому з кв. АДРЕСА_3 , виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_18 та громадян ОСОБА_7 і ОСОБА_11 ( Т. 4, а.с. 73-76);

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 1731/2014-ім від 31.12.2014 року, з якого вбачається, що в слідах на трьох змивах, вилучених при ОМП за місцем виявлення трупа ОСОБА_18 , виявлено кров, яка може походити як від ОСОБА_18 , так і від ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , та не може походити від ОСОБА_9 . Виявлений пучок волосся виявлений при цьому ж (ОМП) може походити від трупа ОСОБА_18 (Т. 4, а.с. 78-83);

- даними висновку молекулярно-генетичної експертизи №10/536 від 26.02.2015 року, згідно якого у слідах на правій рукавиці та лівій рукавиці виявлено кров людини. У вибіркових вирізках з виворотної сторони рукавиць виявлено поодинокі епітеліальні клітини без домішку крові. Генетичні ознаки слідів крові людини на лівій рукавиці та поодиноких епітеліальних клітин у вибіркових вирізках з рукавиць не встановлені. Генетичні ознаки слідів крові людини на правій рукавиці збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_18 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у слідах крові людини на правій рукавиці та у зразку крові ОСОБА_18 , складає 5,51 х 10'23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 18,1 секстильйонів осіб. Походження слідів крові, виявленої на правій рукавиці, від ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виключається. У слідах на поверхні газового ключа виявлено кров людини. У вибіркових змивах з поверхонь газового ключа виявлено поодинокі епітеліальні клітини без домішку крові. Генетичні ознаки поодиноких епітеліальних клітин у вибіркових змивах з поверхонь газового ключа не встановлені. Генетичні ознаки слідів крові людини на газовому ключі збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_18 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у слідах крові людини на правій рукавиці та у зразку крові ОСОБА_18 , складає 5,51 х 10'23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 18,1 секстильйонів осіб. Походження слідів крові, виявленої на газовому ключі, від ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виключається. ( Т. 4, а.с. 86-98);

- даними висновку експерта №3/1472 від 26.01.2015 року, з якого вбачається, що на газовому ключі виявлено одиничні волокна-нашарування різноманітні за природою та кольором. Вилучені одиничні текстильні волокна-нашарування з газового ключа є волокнами бавовни (білі, червоні), хімічними профільованими волокнами (світло-сірі, білі, сіро-коричневі), хімічними гладкими волокнами (білі, світло-сірі), хімічними матовими волокнами (світло-зелені). Являючись текстильними, виявлені волокна-нашарування раніше могли входити до складу текстильних матеріалів та виробів (тканини, трикотаж, предмети одягу та ін.). Одиничні текстильні волокна не несуть інформації, до складу яких саме виробів вони входили. Серед волокон-нашарувань, які виявлено на ключі (об`єкт № 1) не виявлено волокон, які могли б входити до складу трьох пар рукавиць ( об`єкти 2-7). ( Т. 4 а.с. 101-103);

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 1727/2014-ім від 08.12.2014 року, з якого вбачається, що на речах, виданих ОСОБА_7 , а саме футболці, взутті крові не виявлено, на штанах виявлено кров людини, однак через відсутність ізогемаглютинінів висловитись про групову належність даної крові неможливо. (Т. 4, а.с. 47-50);

- даними висновку експерта № 1728/2014-ім від 18.12.2014 року, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів, а саме чотирьох пар джинсових штанів та п`яти пар кросівок вилучених 10.11.2014 року по АДРЕСА_7 , встановлено, що в слідах на джинсах фірми «SEVILLA FASHION», вилучених під час обшуку кв. АДРЕСА_10 (об`єкти № 4, 5, 7) виявлена кров людини. Антигени А, В і Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не виявлені, тому висловитись про групову приналежність крові не можливо. ( Т. 4, а.с. 61-66);

- даними висновку експерта № 1736/2014-ім від 18.12.2014 року, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів, а саме однієї пари черевик, вилучених під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , встановлено, що в слідах на парі черевик (об.№1,2), вилучених під огляду місця події, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в об`єктах №1,2 виявлені антигени А і Н, що не виключає можливість походження крові від будь-якої особи з групою крові А, з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_18 та підозрюваних ОСОБА_11 і ОСОБА_9 ( Т. 4, а.с. 68-71);

- даними висновку судово-імунологічної експертизи №296/2015-ім від 06.03.2015 року, з якого вбачається, що у слідах на светрі, штанах, куртці, майці, шарфі, колготах - одязі, що був на трупі ОСОБА_18 виявлено кров людини, що може походити як від самої потерпілої ОСОБА_18 , так і від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВО. (Т. 4, а.с. 133-139);

- даними висновку експерта № 1737/2014-ім від 24.12.2014 року, згідно якого при проведенні судово - медичної експертизи двох марлевих тампонів зі змивами з рук ОСОБА_18 , в слідах на марлевому тампоні зі змивом з правої руки (об`єкт № 1), на марлевому тампоні зі змивом з лівої руки (об`єкт № 2) ОСОБА_18 виявлена кров людини та антигени А, Н що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В зі супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО, в тому числі як від ОСОБА_18 , ОСОБА_7 так і від ОСОБА_11 ( Т. 3, а.с. 208-211);

- даними висновку медико-криміналістичної експертизи №50/2015-мк від 24.03.2015 року, згідно якого при судово-медичній експертизі у відділенні судово-медичної криміналістики одягу ОСОБА_19 було виявлено: на лівій полі куртки двадцять два наскрізних та ненаскрізних колото-різаних пошкоджень, на правому рукаві куртки одне наскрізне та одне ненаскрізне колото-різане пошкодження, на спинці куртки десять наскрізних колото-різаних пошкоджень, на передній поверхні кофти зліва одинадцять наскрізних колото-різаних пошкоджень, на задній поверхні лівого рукава кофти чотири наскрізних колото-різаних пошкоджень, на задній поверхні правого рукава кофти одне наскрізне колото-різане пошкодження, на спинці кофти шістнадцять наскрізних колото-різаних пошкоджень, на передній поверхні майки зліва сім наскрізних колото-різаних пошкоджень, на спинці майки більше зліва чотирнадцять наскрізних колото-різаних пошкоджень, які утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух П-подібної форми. Переважна більшість пошкоджень на одязі співпадають за локалізацією з ранами виявленими на тілі ОСОБА_19 . Невідповідність кількості пошкоджень на різних предметах одягу та кількості ран на тілі можна пояснити тим, що під час нанесення пошкоджень предмети одягу могли зміщуватись одне відносно одного, а клинок ножа міг проходити через складки тканини одягу, внаслідок чого кількість пошкоджень на одязі є більшою. Враховуючи морфологічні характеристики пошкоджень на одязі можна припустити, що всі вони були спричинені одним знаряддям. ( Т. 4, а.с. 124-131);

- даними висновку трасологічної експертизи №5/1802 від 31.03.2015р., з якого вбачається, що три сліди матеріалу, відкопійовані на відрізки прозорої клейкої стрічки, вилучені при огляді місця події 09.11.2014 року за фактом умисного вбивства ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , під час проведення огляду в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , придатні для встановлення групової належності слідоутворюючої поверхні, якою вони залишені. Дані сліди залишені матеріалом типу «трикотаж» - який має такий самий візерунок матеріалу, що і матеріал наданих рукавиць. Сліди залишені ділянками пальцевих фаланг рукавиць та ділянкою манжета рукавиці. Встановити якою саме конкретно рукавицею з числа наданих, залишені дані сліди не виявляється можливим через відсутність комплексу індивідуальних ознак будови візерунку даних слідів. ( Т. 4, а.с. 105-108);

- даними висновку експерта № 413/2015-ім від 30.03.2015 року, з якого вбачається, що в слідах на куртці,светрі,майці - одязі, вилученому у потерпілого ОСОБА_19 , виявлено кров людини та антигени А, В, Н. Ізогемаглютиніни анти-А, анти-В в цих слідах не виявлені. Таким чином, можна припустити, що виявлена кров може походити від будь-якої особи з групою з групою АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_19 , і не може походити від потерпілої ОСОБА_18 , підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .. ОСОБА_11 (Т. 4, а.с. 152-154);

- даними висновку експерта № 709 від 12.11.2014 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на тильній поверхні лівої кисті, проксимальній фаланзі другого пальця правої кисті, рубці на лівому лікті, тильній поверхні лівої кисті, долонній поверхні правої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження, зокрема, садна могли виникнути в термін декілька діб до моменту огляду, внаслідок контакту з твердим тупим предметом і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (Т. 3, а.с. 133).;

- даними протоколу впізнання речей від 04.04.2015 та фототаблиці до них, за участю потерпілого ОСОБА_17 проведено впізнання речей, згідно яких останній впізнав речі: газовий ключ, як ключ, що перебував в його користуванні; гаманець, блокнот-записник, золотий ланцюжок, як речі, які були в користуванні його дружини ОСОБА_18 ( том № 5, а.с. 82-105);

- даними протоколу впізнання речей від 07.04.2015 та фототаблиці до нього за участю свідка ОСОБА_22 у присутності матері ОСОБА_30 проведено впізнання речей, з якого вбачається, що останній впізнав речі, а саме кросівки, як взуття, яке він бачив, що носили ОСОБА_55 та ОСОБА_49 ( Т. 5, а.с. 106-113);

- даними висновку службового розслідування за скаргами ОСОБА_39 та ОСОБА_7 , з якого вбачається, що дані про вчинення неправомірних дій працівниками міліції під час обшуку у квартирі ОСОБА_39 не підтвердились, поняті ОСОБА_31 та ОСОБА_32 пояснили, що обшук проводився добровільно, з письмової згоди ОСОБА_51 , заяв чи зауважень під час та після обшуку до працівників міліції не було. ( Т.3, а.с. 100-110);

- даними протоколу огляду речей від 07.04.2015 року та фототаблицею до протоколу огляду речей, які були виявлені і вилучені під час проведення ОМП 09.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_5 (місце виявлення трупа ОСОБА_19 ) від 07.04.2015 року; фототаблицею до протоколу огляду речей, які були виявлені і вилучені під час проведення ОМП 09.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (місце виявлення трупа ОСОБА_18 ) від 07.04.2015 року; фототаблицею до протоколу огляду речей, які були виявлені і вилучені під час проведення обшуку 10.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_7 (за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ) від 07.04.2015 року; фототаблицею до протоколу огляду речей, які були виявлені і вилучені під час проведення обшуку 10.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_9 (за місцем проживання ОСОБА_11 ) від 07.04.2015 року; фототаблицею до протоколу огляду речей, які були виявлені і вилучені під час проведення обшуку 10.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_8 (за місцем тимчасового проживання ОСОБА_39 ) від 07.04.2015 року; фототаблицею до протоколу огляду речей, які працівникам міліції добровільно видав 10.11.2014 року ОСОБА_7 ; фототаблицею до протоколу огляду речей, які були виявлені і вилучені під час слідчого експерименту з ОСОБА_11 10.11.2014 року, адреса АДРЕСА_11 від 07.04.2015 року; фототаблицею до протоколу огляду речей (біологічних зразків: зразків крові, змивів з рук, змивів речовин бурого кольору та інших, що були вилучені в ході розслідування даного провадження) від 07.04.2015 року; та фото таблицею до протоколу огляду речей (магнітних носіїв-дисків, на яких зафіксовані слідчі дії та інша інформація) від 07.04.2015 року; постановою про визнання їх речовими доказами у справі. ( Т. 10, а.с. 1-78, 81-84);

- даними довідок по вхідних та вихідних дзвінках засобів мобільного зв`язку з абонентського номеру ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , в період часу з 08.11.2014 року 09.11.2014 року, з яких, зокрема, відомо, в які періоди часу ОСОБА_9 телефонував ОСОБА_19 ; ОСОБА_22 ОСОБА_7 ; ОСОБА_7 ОСОБА_22 ; ОСОБА_7 ОСОБА_11 ; ОСОБА_11 ОСОБА_7 ; ОСОБА_9 ОСОБА_11 ; ОСОБА_11 ОСОБА_9 ; ОСОБА_88 ОСОБА_22 ; ОСОБА_9 ОСОБА_7 ; яка тривалість розмов та за якою адресою перебували під час дзвінка абонент, яким телефонували. Також відомі місця перебування абонентів, яким надсилались SMS повідомлення. ( Т. 5, а.с. 12-50, 52-73).

На переконання колегії суддів вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, повністю доводять винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, та спростовують апеляційні доводи їх захисників щодо відсутності у діях обвинувачених складу кримінальних правопорушень, за вчинення яких їх засуджено оскаржуваним вироком суду.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про відсутність підстав вважати, що показання свідка ОСОБА_22 є неналежним доказом.

Під час досудового розслідування в порядку ст.225 КПК України слідчим суддею проведено допит свідка ОСОБА_22 , під час якого останній у присутності своєї матері та психолога детально розповів про обставини події 08.11.2014 року, про зустріч ввечері з обвинуваченими, телефонні дзвінки з його телефону, про плями крові на джинсах ОСОБА_7 , обіцяну винагороду після квартирної крадіжки у ОСОБА_42 , про розмову по дорозі між ОСОБА_38 про вбивство ОСОБА_83 та його матері, про одяг обвинувачених. Підстав вважати, що такий допит свідка ОСОБА_22 проведено з порушенням вимог закону не вбачається. При цьому, свідок ОСОБА_22 був допитаний судом першої інстанції під час судового розгляду, і надані ним показання відповідають його показанням, які він надав під час досудового розслідування у порядку ст. 225 КПК України. При цьому, як свідок ОСОБА_22 , так і його матір ОСОБА_30 , яка також була допитана у судовому засіданні суду першої інстанції, не покликались на те, що до вказаного свідка застосовувались недозволені методи слідства.

А отже, апеляційні доводи адвоката ОСОБА_8 про те, що до свідка ОСОБА_22 застосовувались недозволені методи слідства під час досудового розслідування колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки такі не підтверджено жодним доказом.

Ураховуючи те, що показання свідка ОСОБА_22 , отримані у встановленому законом порядку, відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам кримінального провадження, узгоджуються із іншими наведеними доказами, а також за відсутності даних на спростування цих показань чи виникнення сумнівів щодо правдивості цих свідчень, суд першої інстанції вірно взяв їх до уваги та обґрунтував ними свої рішення.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 про те, що журналу допиту свідка ОСОБА_22 із аудіо відтворенням від 25.12.2014 року в порядку ст.225 КПК України проведений слідчим суддею під час досудового розслідування є неналежним доказом, оскільки сторона захисту не була присутня при проведенні цього допиту, а отже порушено принцип змагальності процесу, колегія суддів до уваги не приймає.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 225 КПК України суд під час судового розгляду має право допитати свідка, потерпілого, який допитувався відповідно до правил цієї статті, зокрема у випадках, якщо такий допит проведений за відсутності сторони захисту або якщо є необхідність уточнення показань чи отримання показань щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування.

Оскільки свідок ОСОБА_22 був допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції, і учасники судового провадження мали можливість реалізувати своє право поставити запитання цьому свідку, підстави вважати, що було порушено принцип змагальності процесу, відсутні.

Колегія суддів вважає, що стороною захисту не наведено об`єктивних аргументів про підставність визнання недопустимим як доказу протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_22 з відеовідтворенням від 22.01.2015р. (Т.4, а.с. 171, 172-180). Дана слідча дія була проведена за участю законного представника неповнолітнього свідка, психолога та двох понятих, і апеляційним судом не встановлено наявність обставин, які в силу положень ст. 87 КК України, свідчать про недопустимість даного доказу.

Висновок суду першої інстанції про визнання належним та допустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 колегія суддів вважає вірним. Надаючи правову оцінку даному доказу, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що дана слідча дія, під час якої здійснювалась відеозйомка, відбувалась за участю адвоката, без здійснення будь якого тиску та за відсутності скарг щодо неправомірності проведення цього слідчого експерименту.

Суд першої інстанції, перевіряючи доводи сторони захисту про те, що на ОСОБА_11 під час досудового розслідування зі сторони працівників міліції чинився сильний фізичний та психологічний тиск, внаслідок чого він оговорив себе та інших обвинувачених у справі, встановив, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_89 від 30.07.2018 року кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_11 закрито за відсутності у діях працівників Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України ( Т. 9, а.с.26-29). Наведені обставини свідчать про відсутність доказів, які б підтвердили, що на обвинуваченого ОСОБА_11 здійснювався будь який вплив під час досудового розслідування.

За наявності даних, які спростовують доводи сторони захисту про те, що на досудовому слідстві на ОСОБА_11 чинився тиск, колегія суддів вважає, що подальше заперечення обвинуваченим ОСОБА_11 відомостей, які було отримано у ході проведення слідчого експерименту, не ставить під сумнів достовірність отриманих відомостей і не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

При цьому, колегія суддів враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.09.2020р. у справі № 740/3597/17, згідно якого заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряли або уточнювали за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Враховуючи вказані у вироку дані, які було отримано за результатами проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , і які узгоджуються із іншими вищенаведеними доказами у справі, у тому числі із показаннями свідка ОСОБА_22 , суд першої інстанції підставно звернув увагу на те, що особа, яка не була на місці скоєння злочину, не могла настільки детально відтворити обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказати що було викрадено і куди викинуто викрадені речі та рукавиці, якими користувались обвинувачені підчас скоєння злочину, яким чином було скоєно вбивство ОСОБА_18 , кількість нанесених потерпілій ударів. За таких обставин суд першої інстанції вірно взяв до уваги протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , обґрунтувавши цим доказом свої висновки.

Апеляційний суд вважає, що стороною захисту не наведено обставин, наявність яких була б підставою для визнання протоколу огляду місця події від 09.11.2014р.(квартира АДРЕСА_3 ) (Т.2, а.с. 132-172) недопустимим доказом. Сумніви сторони захисту про те, що саме свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , як понятими під час даної слідчої дії, були проставлені підписи у протоколі огляду місця події від 09.11.2014р. досліджувались у ході судового розгляду судом першої інстанції.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції допитано в якості свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були присутніми у якості понятих при проведенні 09.11.2014р. огляду місця події (квартира АДРЕСА_3 ) де було виявлено труп потерпілої ОСОБА_18 . Як вбачається і показань даних свідків, останні ствердили, що були присутні при огляді місця події. Під час проведення даної слідчої дії проводилась відеозйомка, було складено відповідний протокол, який зачитав слідчий і який вони підписали.

Ураховуючи отримані судом першої інстанції показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які ствердили про свою участь у проведенні 09.11.2014р. огляду місця події (квартира АДРЕСА_3 ), а також засвідчили факт підписання відповідного протоколу огляду місця події, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про призначення почеркознавчої експертизи з метою перевірки показань вказаних свідків.

Крім цього, суд першої інстанції перевірив і доводи сторони захисту, на які покликається в апеляційній скарзі, зокрема адвокат ОСОБА_8 , про недопустимість доказу - протоколу огляду місця події квартири ОСОБА_18 з тих підстав, що у ньому не зазначено носія інформації, на який здійснювалась відеофіксація огляду місця події з трупом ОСОБА_18 , не зазначено всіх учасників проведення даної слідчої дії, та виготовлення відбитку низу взуття.

З урахуванням встановлених обставин, те, що вказаний слід взуття вилучався, і всі учасники слідчої дії підтвердили правильність складання відповідного протоколу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проведення огляду місця події (квартира АДРЕСА_3 ) відбулась у порядку ст. 237 КПК України. Як вірно визнав суд першої інстанції незначні неточності не можуть бути підставою для визнання даного доказу недопустимим, у розумінні ст. 87 КПК України.

У ході апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження обґрунтованість доводів сторони захисту про недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 09.11.2014 року, із фототаблицею до нього та диску із відеовідтворенням по АДРЕСА_5 , яким є складське приміщення колишнього спортивно-мисливського клубу, де було виявлено труп ОСОБА_19 ( Т. 2, а.с. 12-76).

Колегіє суддів не встановлено обставин, наявність який дала б підстави визнати цей доказ недопустимим, зокрема і з врахуванням показань свідка ОСОБА_24 , який був понятим при проведенні даної слідчої дії, і на які покликається захисник ОСОБА_8 в своїх апеляційній скарзі, як на підставу для визнання даного доказу недопустимим.

Як вбачається з вищенаведених показань свідка ОСОБА_24 , останній у судовому засіданні суду першої інстанції ствердив, що був понятим при проведенні огляду місця події де було виявлено труп ОСОБА_19 . Зазначив про вилучення одягу потерпілого, який був у крові. Вказав про відсутність у учасників слідчої дії зауважень до проведення огляду місця події та ствердив, що усе зачитане в протоколі відповідало дійсності.

Аналогічно, у судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_25 , який також був понятим при проведенні огляду місця події де було виявлено труп ОСОБА_19 . Вказав про речі, які вилучались з місця події та зазначив про відсутність зауважень щодо правильності складання протоколу огляду місця події, з яким він був ознайомлений та підписав.

Суд першої інстанції перевіряючи версію сторони захисту про непричетність обвинувачених до вчинення інкримінованих злочинів з тих підстав, що у ході проведення огляду місця події - складського приміщення виявлено клаптик паперу зі слідами крові, який не належить жодному з обвинувачених та померлим особам, слідів слини та недопалок, прийшов до обґрунтованого висновку, що згідно протоколу огляду місця події по АДРЕСА_5 , яким є складське приміщення колишнього спортивно - мисливського клубу, де було виявлено труп ОСОБА_19 від 09.11.2014 року, даними допиту свідка ОСОБА_24 , встановлено, що вхід у дане складське приміщення є вільним, а отже туди може потрапити будьяка особа. Про вільний вхід у вказане приміщення також ствердив і свідок ОСОБА_25 .. За наведених обставин, виявлений на місці події клаптик паперу зі слідами крові, який не належить жодному з обвинувачених та померлим особам, не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених.

Також, не заслуговують на увагу і апеляційні доводи сторони захисту про незаконність вилучення під час огляду місця події речей, сліду від взуття, з тих підстав, що їх вилучення було незаконним, всупереч процедурі, передбаченої нормами КПК України, оскільки слідчим чи прокурором не подавалось клопотання у порядку ч.5 ст.171 КПК України про арешт тимчасово вилученого майна і рішення слідчого судді про арешт вказаного майна відсутнє.

При цьому, колегія суддів враховує положення ч.5 ст.237 КПК України, згідно якої при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування. Отже, відсутні підстави вважати, що вилучення з місця події речей, у тому числі сліди взуття, проведено у незаконний спосіб. Відповідно відсутні підстави ставити під сумнів допустимість як доказів і висновки експертиз, у ході проведення яких досліджувались вилучені у ході огляду місця події речі.

З аналогічних підстав колегія суддів визнає неспроможними апеляційні доводи сторони захисту про незаконність вилучених речей відповідно до протоколу огляду місця події від 10.11.2014р. за участю обвинуваченого ОСОБА_11 та не вбачає підстав для визнання даного протоколу недопустимим доказом.

Вирішуючи питання про допустимість як доказів заяви ОСОБА_39 про добровільну видачу речей та протоколу проведення у неї обшуку від 10.11.2014 року в АДРЕСА_8 , під час якого вона видала горнятко з ланцюжком із жовтого металу, наповненого рідиною сірого кольору, 11 кухонних ножів, 2 щітки для прання одягу, таз пластмасовий, кепку, батнік чорного кольору, рушник ванний, гроші, суд першої інстанції досліджував доводи сторони захисту, на які захисник ОСОБА_8 покликається і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що враховуючи положення ч.4 ст.223, ст.234 КПК України проведення вказаного обшуку у нічний час доби відповідало нормам КПК України. А доводи захисника про те, що обірваний ланцюжок було підкинуто працівниками міліції нічим об`єктивно не підтверджено.

При цьому, колегія суддів враховує, що у судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які, ствердили, що були присутні про проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_39 увесь час. В квартиру зайшли всі разом, першою зайшла ОСОБА_39 , поводилась спокійно. Вказали про вилучені речі, зокрема про виявлений ланцюжок. Крім цього, апеляційні доводи захисника про те, що на ОСОБА_39 чинився тиск з боку працівників міліції спростовуються даними висновку службового розслідування за скаргами ОСОБА_39 та ОСОБА_7 ( Т.3, а.с. 100-110).

Апеляційний суд вважає, що вищенаведеним показанням свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_63 з приводу обставин проведення обшук за місцем проживання ОСОБА_39 , які як оперативні працівники проводили дану слідчу дію, суд першої інстанції дав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, оскільки такі відповідають встановленим обставинам справи, не є суперечливими, та узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розбіжності в показаннях свідків з приводу подій, що мали місце у квартирі АДРЕСА_3 , де було виявлено труп ОСОБА_18 , у складському приміщенні колишнього спортивно-мисливського клубу, по АДРЕСА_5 , де було виявлено труп ОСОБА_19 , а також при проведенні обшуку у квартирі ОСОБА_39 10.11.2014 року є несуттєвими, обумовлені тривалим проміжком часу, який пройшов, не впливають на встановлені судом першої інстанції обставини кримінального провадження та не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність у діях обвинувачених інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції належним чином не встановлено обставин кримінального провадження, оскільки не враховано, що з висновку експерта № 343/2014-мк від 26.01.2015 року (медико - криміналістична експертиза) вбачається, що під час нападу на ОСОБА_18 було застосовано два знаряддя для заподіяння їй тілесних ушкоджень, оскільки на одягу ОСОБА_18 було виявлено колото-різані пошкодження, і про це не зазначено у висновку судово-медичної експертизи, колегія суддів враховує, що дана обставина досліджувалась судом першої інстанції, про що вказано у вироку суду.

З урахуванням наведених у вироку даних висновку судово-медичної експертизи № 346 від 10.12.2014 року (Т.3, а.с. 160-162) щодо виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень та причин її смерті, даних висновку судово-медичної експертизи № 149 від 23.03.2015р. ( Т. 4, а.с. 147-148) у ході проведення якої підтверджено механізм заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, виявленої на трупі ОСОБА_18 , зазначеним ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту, зокрема, що ОСОБА_18 було нанесено три удари металевим предметом (труба чи гайковий ключ), в ділянку голови. На тілі трупа ОСОБА_18 було виявлено черепно-мозкову травму у вигляді багатоуламкового перелому кісток основи і склепіння черепа з крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки та в речовину головного мозку, яка була спричинена дією твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і металевий газовий ключ, який у свою чергу із нашаруванням одягу та крові, яка походить від ОСОБА_18 було виявлено на місці події, а також вірно врахованих судом першої інстанції показань експерт ОСОБА_87 , яка надала експертний висновок № 343/2014-мк від 26.01.2015 року, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції з належною повнотою досліджено обставини кримінального провадження.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з належною повнотою дослідив і доводи сторони захисту про сумнівний характер обвинувачення ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_19 , з огляду на дані висновку експерта № 708 від 12.11.2014 року, висновку експертизи № 344 від 08.12.2014 року, висновку експертного дослідження № 1732 від 18.12.2014 року, і на які сторона захисту покликається в апеляційних скаргах. Зокрема, що стосується виявленій на місці події серветки з кров`ю, яка згідно висновку відповідної експертизи не належить ні потерпілому, ні ОСОБА_7 , про яку зазначалось вище, а також щодо даних про ріст потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_7 , які не узгоджуються із даними висновку експертизи № 344 від 08.12.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані обставини, з огляду на сукупність вищенаведених доказів, не дають підстав вважати, що у діях ОСОБА_7 відсутній складу інкримінованого кримінального правопорушення, та не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України, як покликається захисник ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі.

Апеляційні доводи сторони захисту про недоведеність наявності в обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які покладено в основу оскаржуваного вироку.

Сукупність наведених у вироку доказів у повній мірі підтверджує висновок суду першої інстанції про наявність, зокрема, в обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та спростовує версію сторони захисту про наявність ексцесу виконавця. Вищенаведеними доказами доведено, що обвинувачений ОСОБА_11 знав про наміри вбивства ОСОБА_18 і ОСОБА_19 та прийняв пропозицію обвинуваченого ОСОБА_9 вчинити ці вбивства, приймав участь у підготовці до вказаних злочинів, зокрема у купівлі рукавиць, був обізнаний про розподіл ролей усіх учасників, знаходився на місці вбивства ОСОБА_18 , слідкував за навколишньою обстановкою.

Дані акту судово-психіатричної експертизи № 204 від 24.12.2014р., згідно якого ОСОБА_11 «в період інкримінованих йому дій не повною мірою міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними», на які покликається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , жодним чином не спростовують встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, та не є свідченням того, що мав місце ексцес виконавця.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що під час досудового розслідування слідчі дії за участю обвинуваченого ОСОБА_11 проводились у нічний час, що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та грубим порушенням вимог КПК України, є неспроможними, оскільки положення ч.4 ст.223 КПК України дозволяють проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) у невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Судом першої інстанції вірно враховано і те, що наявність між обвинуваченими змови на вчинення інкримінованих їм злочинів стверджується даними слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , даними показань свідка ОСОБА_22 , наданих у порядку ст. 225 КПК України, з яких відомо про роль кожного обвинуваченого, їх попередню змову та готування до злочинів, що у свою чергу підтверджують і телефонні роздруківки, згідно яких у день вбивств обвинувачені спілкувались між собою та свідком ОСОБА_22 , зокрема і з телефону свідка ОСОБА_26 , що остання підтвердила і у судовому засіданні суду першої інстанції.

Апеляційні доводи сторони захисту про неналежність та недопустимість ряду доказів, зокрема показання свідків, висновків експертиз, оскільки такі не мають доказового значення через те, що не вказують, хто спричинив потерпілим тілесні ушкодження, та прямо не вказують на обвинувачених, як на осіб, які вчинили дані злочини, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції провів судове слідство у повному обсязі, з належною повнотою дослідив усі представлені докази та дав їм належну правову оцінку. При цьому, суд першої інстанції детально проаналізував кожен аргумент сторони захисту щодо недопустимості ряду доказів, зокрема і ті, на які покликаються захисники у своїх апеляційних скарга. В оскаржуваному вироку наведено достатні та обґрунтовані висновки та мотиви, пов`язані з правовою оцінкою судом першої інстанції доказів, а також спростування доводів сторони захисту про визнання ряду доказів недопустимими.

З наведеною у вироку правовою оцінкою доказів колегія суддів погоджується та вважає таку правильною та обґрунтованою.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень не впливають та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Не заслуговують на увагу апеляційні доводи захисника ОСОБА_6 про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 було фактично затримано не 10.11.2014р., а 09.11.2014р., оскільки згідно матеріалів кримінального провадження затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину відбулось саме 10.11.2014р. о 06 год. 40 хв., що стверджується даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.11.2014р. (Т.10, а.с. 18-19).

Щодо вимог, які вказані у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_90 та у доповненнях, наданих обвинуваченим ОСОБА_7 , про відсутність процесуальних повноважень на участь у справі прокурора ОСОБА_91 , то з цього приводу слід вказати наступне.

Повноваження на участь у справі прокурора ОСОБА_91 підтверджуються постановою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_92 від 12.10.2016р. про призначення групи прокурорів (а.с. 193-196, Т.5) та постановою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_92 від 19.10.2016р. про призначення групи прокурорів (а.с. 203-206, Т.5), з яких вбачається, що прокурор ОСОБА_91 визначений у групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, а також визначений старшим прокурором у цій групі.

Тобто, з урахуванням положень ст.37 КПК України, повноваження прокурора ОСОБА_91 у даному кримінальному провадженні є належними.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_90 про те, що обвинуваченим не було роз`яснено право заявити клопотання про розгляд справи щодо них судом присяжних спростовуються журналом підготовчого судового засідання від 21.10.2016р. (Т.5, а.с. 223-224) та звукозаписом даного судового засідання.

Так, згідно журналу підготовчого судового засідання від 21.10.2016р. та звукозапису до нього у підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_93 у відповідності до вимог ст.384 КПК України роз`яснив обвинуваченим їх право заявити клопотання про розгляд справи щодо них судом присяжних. На що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , кожен по черзі, зазначили, що для розгляду даної справи достатньо колегії суддів і суду присяжних не потрібно. А захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з цього приводи підтримали думку обвинувачених.

Щодо апеляційних доводів захисника ОСОБА_8 про те, що усупереч вимогам ст.496 КПК України у судових дебатах не виступав представник служби у справах дітей з приводу найбільш доцільних заходів щодо обвинуваченого з метою його перевиховання, колегія суддів враховує, що положеннями даної норми закону передбачено права представника служби у справах дітей, який приймає участь у судовому розгляді. Факт того, що представник служби у справах дітей не виступав у судових дебатах, не свідчить про істотні порушенням вимого кримінального процесуального закону, а отже не є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Апеляційний суд, перевіривши доводи захисника ОСОБА_8 про те, що текст проголошеного у судовому засіданні вироку відрізняється від тексту вироку, наявного у матеріалах кримінального провадження, прийшла до висновку, що ті неточності, на які покликається апелянт, є незначними, не впливають на суть вироку, не змінюють його зміст, не призводять до неправильного сприйняття та розуміння судового рішення, а тому не свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Щодо клопотання сторони захисту про повторне дослідження фактично усіх без винятку доказів у даній справі, то слід вказати наступне.

З огляду на те, що стороною захисту у клопотанні про повторне дослідження усіх доказів по справі та при підтриманні цього клопотання у судовому засіданні апеляційного суду захисниками ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , обвинуваченим ОСОБА_7 і законним представником ОСОБА_16 не було надано відомостей про те, що докази досліджені судом першої інстанції не повно або з порушенням, тому у відповідності до ч.3 ст.404 КПК України у апеляційного суду не було підстав для повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява N 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи».

При апеляційному розгляді захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_7 і законний представник ОСОБА_16 вказали, що не погоджуються із оцінкою, яку дав суд першої інстанції дослідженим доказам, проте будь-яких вагомих порушень під час дослідження судом першої інстанції доказів по справі, вказані особи апеляційному суду не надали.

Крім того, клопотання про повторне дослідження доказів не було підтримане прокурором, захисником ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_11 , а тому з врахуванням вищевикладеного та за відсутності встановлених порушень з боку суду першої інстанції під час дослідження доказів по справі, у клопотанні про повторне дослідження доказів колегія суддів апеляційного суду відмовила.

Щодо правильності призначеного обвинуваченим покарання, то слід вказати наступне.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за п.п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України із застосуванням ст.70 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна, та призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за п.п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України із застосуванням ст.70 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, - у повній мірі відповідає вимогам закону. При обранні їм покарання суд першої інстанції врахував усі встановлені законом обставини, навівши такі у вироку. На переконання апеляційного суду призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При оцінці міри покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів також враховує вкрай негативну посткримінальну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який з метою спотворення істини у справі та уникнення справедливого покарання за вчинене, при апеляційному перегляді вироку під час ознайомлення з матеріалами справи здійснив знищення доказів у справі, а саме знищив (поламав) компакт-диск (т.6 а.с.229 у конверті) з відеозаписом проведеного 10.11.2014 року слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_11 , на яких останній добровільно у присутності захисника дав викривальні покази щодо домовленості між ним та ОСОБА_73 і ОСОБА_7 на умисне вбивств двох осіб з метою приховати інший злочин, та про безпосереднє вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства неповнолітнього ОСОБА_19 та про безпосереднє вчинення ОСОБА_73 умисного вбивства ОСОБА_18 (т.6 а.с.230-235)

Вказаний факт стверджується актом від 23.11.2020 року, складеного помічниками судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_94 , ОСОБА_95 та секретарем судового засідання Львівського апеляційного суду ОСОБА_96 (т.12 а.с.126).

Знищений обвинуваченим ОСОБА_7 вказаний доказ (компакт диск із відеозаписом слідчого експерименту) був відновлений шляхом надіслання Львівською обласною прокуратурою на запит апеляційного суду копії відеозапису слідчої дії на цифровому носії інформації (DVD-R) слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 10.11.2014 року, який зберігався у матеріалах наглядового провадження обласної прокуратури (т.12 а.с.159-161).

Щодо апеляційних вимог захисника ОСОБА_8 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 про не відповідність вимогам чинного законодавства покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_97 , то слід вказати наступне.

Відповідно до листа Львівської установи виконання покарань №19 (слідчий ізолятор) №9/4490 від 26.07.2021 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_55 , 1997 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , попередній діагноз: гостра серцево-легенева недостатність (т.12 а.с.188).

А тому, у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_9 перевіряти правильність призначеного йому покарання колегія суддів вважає за недоцільне.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.284, ст.417 КПК України у такому випадку оскаржуваний вирок у частині засудження ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, підлягає закриттю позаяк обвинувачений помер.

Отже, на переконання колегії суддів, апеляційні скарги сторони захисту не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 417, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 задоволити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року відносно ОСОБА_43 , ОСОБА_53 та ОСОБА_11 в частині засудження ОСОБА_43 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_43 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: