Справа № 137/487/20
Провадження №11-кп/801/462/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року,
якою задоволено подання начальника Вінницького районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_9 , скасовано засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 звільнення від відбування покарання з випробуванням, направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вироком суду покарання,

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

12.01.2022 начальник Вінницького районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з поданням про скасування засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання призначеного 15.07.2020 Літинським районним судом Вінницької області.
Подання мотивоване тим, що ОСОБА_7 перебуває на обліку районного сектору пробації з 01.10.2020.
19.10.2020 ОСОБА_7 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, покладені на нього судом обов`язки та правові наслідки за порушення цих обов`язків, про що був письмово ознайомлений.
Проте, засуджений ОСОБА_7 порушив умови відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а саме п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема: 18.10.2021 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 04.11.2021 року за ст. 173 КУпАП та ч.3 ст. 178 КУпАП. По даних фактах проведено індивідуально профілактичні бесіди, щодо недопущення надалі скоєння адміністративних правопорушень.
10.01.2022 з Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, а саме 27.09.2021 року за ч.1 ст. 178 КУпАП, 28.09.2021 року за ст. 177 КУпАП, 29.09.2021 року за ч.2 ст. 178 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію без поважної причини до уповноваженого органу з питань пробації 05.11.2021 року. В своєму поясненні від 08.11.2021 ОСОБА_7 , вказав, що не з`являвся на реєстрацію 05.11.2021 оскільки забувся. По даному факту ОСОБА_7 оголошено попередження, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, уповноважений орган з питань пробації може направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного судом покарання на підставі статті 78 КК України.
Протягом строку перебування на обліку у Вінницькому районному секторі №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 зарекомендував себе негативно, не виконав покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`явився 05.11.2021 на реєстрацію без поважної причини, порушив порядок та умови відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності, повторних злочинів не скоював.
Таким чином начальник сектору пробації просить скасувати ОСОБА_7 , звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування покарання призначеного 15.07.2020 Літинським районним судом Вінницької області.
У судовому засіданні представник сектору пробації ОСОБА_10 подання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні подання, адже вважає, що в діях його підзахисного відсутня систематичність з приводу чого надав письмове клопотання (а.с.42). Також зазначив, що його підзахисний лише 1 раз не з`явився до органу пробації, адже доглядав за хворою матір`ю, з приводу чого просив долучити до справи довідку, що ОСОБА_7 доглядає за матір`ю. Зазначив, що ОСОБА_7 забезпечує свою матір продуктами та опалює будинок. Відтак направлення останнього в місця позбавлення волі відобразиться на стані його матері. Картку обліку адміністративного правопорушення , котрі знаходяться в матеріалах справи не вважає доказом притягнення свого підзахисного до відповідальності.
Засуджений ОСОБА_7 , у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Визнав ту обставину, що вчиняв адміністративні правопорушення та сплачував штрафи, відбував стягнення у виді громадських робіт.
Прокурор ОСОБА_11 подання підтримав, та зазначив, що відповідно до ст. 78 КК України та ст. 168 КВК України в діях ОСОБА_7 вбачається системність вчинення порушень.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року подання задоволено. Скасовано ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020 року та направлено останнього для відбування покарання за вироком суду в порядку ч. 2 ст. 78 КК України.
Вирішено після набрання ухвалою суду законної сили засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту та направити до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі в порядку виконання вироку суду. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення ухвали до виконання та взяття засудженого під варту для поміщення його до відповідної установи місця ув`язнення.
Свої висновки суд мотивував тим, що згідно листка реєстрації (а.о.с.23) 05.11.2021 ОСОБА_7 ухилявся від виконання покладених на нього судом обов`язків, один раз не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, не надав доказів поважності неявки, що розцінюється як ухилення від покладених на нього обов`язків.
Встановлено, що 18.10.2021 ОСОБА_7 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн (а.о.с.64).
04.11.2021 ОСОБА_7 було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 173 КУпАП та ч.3 ст. 178 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.
У відповідності до карт обліку адміністративних правопорушень (а.о.с.78-80) ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності: 27.09.2021 за ч.1 ст. 178 КУпАП; 28.09.2021 за ст. 177 КУпАП; 29.09.2021 за ч.1 ч.2 ст. 178 КУпАП.
Також суд першої інстанції на противагу твердженням озвученим у судовому засіданні, що ОСОБА_7 здійснює догляд за хворою матір`ю встановив, що стороною захисту не надано переконливих доказів, а довідка за №56 від 02.02.2022 (а.с.43) містить лише відомості про те, що ОСОБА_7 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримував допомогу з 01.08.2021 по 30.11.2021 як особа, що надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. В довідці не зазначено, за якою саме особою засуджений здійснював догляд. Також відповідно до постанови суду від 18.10.2021 (а.о.с.64) ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство, саме відносно своєї матері ОСОБА_12 .
За таких обставин суд першої інстанції встановив факт вчинення ОСОБА_7 порушень порядку та умов відбування покарання під час іспитового строку, те що останній усвідомлював вчинення ним порушень, відбував стягнення та надалі допускав порушення, відтак вказані обставини було розцінено судом, як систематичне ухилення від покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою подання органу пробації залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що помилковими є висновки суду першої інстанції щодо систематичного вчинення ОСОБА_7 адміністративних правопорушень, оскільки в матеріалах особової справи міститься лише дві постанови про накладення щодо останнього адміністративних стягнень, саме від 18.10.2021 та 04.11.2021 року, а наявні в матеріалах особової справи карта обліку адміністративних правопорушень, не є належним та допустимим доказом накладення адміністративного стягнення на особу. Також захисник звернув увагу суду на те, що скасування ОСОБА_7 звільнення від покарання поставить його матір в скрутне становище, так як вона самостійно не зможе забезпечувати себе продуктами харчування, водою та забезпечувати будинок в якому вона проживає, теплом в холодну пору року.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого захисника і також просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відділу пробації у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, тому згідно вимог ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд проведений у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Так, частиною 1 ст.404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуване рішення зазначеній нормі процесуального Закону не відповідає.

Так, пунктом 8 ч.1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Також, як передбачено ст.ст.537, 539 КПК України, скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеним вироком суду у відповідності зі ст. 75 і ст. 76 КК України, здійснюється судом за місцем проживання засудженого на підставі подання органу виконання покарання за наявності підстав, передбачених ст. 78 КК України.

За змістом ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно з п.5.3 п.5 розд. IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 19.12.2003 року № 270/1560, зареєстровано в МЮУ 09.01.2004 за № 16/8615, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

При розгляді питання про скасування звільнення від покарання з випробовуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього судом обов`язки, у чому полягали правопорушення, чи відбувалися вони систематично, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення. У судовому засіданні суд зобов`язаний дослідити докази, які підтверджують наявність обставин, що мають значення для правильного вирішення питань, які виникли в процесі виконання вироку.

Детально проаналізувавши доводи апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду не може погодитись висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Аналізуючи вимоги ст.166 КВК України, слід дійти висновку, що для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Як зазначалося вище, положенням ч.2 ст.78 КК України передбачено направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі не виконання засудженим покладених на нього обов`язків або систематично вчинення ним правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Натомість, колегія суддів апеляційного суду переконана, що досліджені фактичні обставини не дають підстави для висновку, що засуджений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, оскільки відсутні дані про систематичне порушення ним покладених обов`язків, так як матеріали провадження не дають достатніх підстав вважати доведеним факт умисного ухилення останнього від відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого за №20 від 2020 року, зокрема з копій постанов Літинського районного суду Вінницької області від 18.10.2021 та 04.11.2021 дійсно вбачається те, що ОСОБА_7 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 та ст.173, ч.3 ст.178 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення.

При цьому не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності 27.09.2021 за ч.1 ст.178 КУпАП, 28.09.2021 за ст.177 КУпАП та 29.09.2021 за ч.1, ч.2 ст.178 КУпАП, оскільки в матеріалах судового провадження та в матеріалах особової справи відсутні відповідні постанови уповноваженої особи органів поліції по справах про адміністративні правопорушення відносно останнього.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча засуджений ОСОБА_7 вчинив лише двічі адміністративні правопорушення у досить незначний проміжок часу, проте, йому за це органом пробації 08.11.2021 було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення до відбування призначеного покарання. До того ж, за час перебування на обліку засуджений ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень не скоїв, неявок на реєстрацію до органу пробації без поважних причин не має, а тому підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання за вироком суду відсутні.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що після вчинення ОСОБА_7 вищезазначених адміністративних правопорушень і винесення йому в подальшому 08.11.2021 року попередження, засуджений ОСОБА_7 належним чином виконує всі покладені на нього обов`язки і до адміністративної відповідальності більше не притягувався, а також являється у визначений час на відповідну реєстрацію до органу пробації, що свідчить про виправлення засудженого та дотримання ним умов та порядку відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів не погоджується з висновком уповноваженого органу з питань пробації та суду першої інстанції про систематичність порушення засудженим ОСОБА_7 порядку та умов відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що допущені ОСОБА_7 вчинення ним адміністративних правопорушень у 2021 році, при цьому відсутність порушення покладених на нього обов`язків щодо явки на реєстрацію в орган пробації, не можуть бути підставою для обов`язкового застосування положень ч.2 ст.78 КК України і направлення засудженого для відбування покарання, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню, а подання підлягає залишенню без задоволення.

Окрім того, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, зазначені в поданні та не врахував особу засудженого.

Зокрема, як було встановлено в ході апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 05.11.2021 року з поважних причин, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_12 , 1941 року народження, яка відповідно до рішення лікарсько-консультативної комісії КНП «Літинський центр ПМСД» за №514 від 11.08.2021, є невиліковно хворою особою, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує постійного стороннього догляду, а ОСОБА_7 є єдиним її сином, інших родичів чи членів сім`ї, які б здійснювали догляд за ОСОБА_12 у неї не має. Проте, зазначені заперечення ОСОБА_7 взагалі залишились поза увагою суду першої інстанції, яким суд не надав належну оцінку.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 , відповідно до довідки виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької РДА за №56 від 02.02.2022 р. перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької РДА(№4 Літин), та отримував допомогу з 01.08.2021 по 30.11.2021 відповідно до Постанови КМУ №859 від 23.09.2020 року «Про деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі».

Також у відповідності до наявної в матеріалах судового провадження відповіді наданої 01.04.2022 р. №28/01 КНП «Літинський ЦПМСД» на запит адвоката ОСОБА_8 , лікарсько-консультативною комісією закладу було видано рішення №516 про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 дозволяє надавати соціальні послуги.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, колегія суддів апеляційного суду переконана, що в матеріалах провадження відсутні достатні дані, які б свідчили про небажання засудженого ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення, тому скасування звільнення останнього від відбування покарання є передчасним.

Відповідно до приписів п.4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, передбачено підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки суд першої інстанції не з`ясував повно і всебічно всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення подання, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та відповідно до вимог ст.ст.407, 409, 412 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали - про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.24, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вироком суду покарання скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання начальника Вінницького районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_9 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4