Справа № 148/504/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000035 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голенищеве, Летичівський район Хмельницька область, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого підсобним робітником у ТМ «Наша Ряба», військовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, разом з угодою про визнання винуватості від 20.04.2022, відповідно до якої, ОСОБА_3 в серпні 2021 року, у невстановлені дізнанням дату та час, з метою незаконного отримання посвідчення водія, без передбаченого законом дозволу, попередньо домовившись із невстановленою особою за грошову винагороду в сумі 2000 грн., незаконно придбав у вказаної особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з категорією «В» на своє ім`я, для подальшого його використання за призначенням, яке отримане в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян докерування транспортними засобами».
У подальшому, обвинувачений маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 20.02.2022 близько 18:00 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2102» реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений працівниками СРПП Тульчинського РВП ГУНП Вінницькій області, по вулиці Миколи Леонтовича в м. Тульчин, Вінницька область та під час перевірки, останніми, документів, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, надав для перевірки працівнику поліції посвідчення водія зі своїм фото, видане на його ім`я, серії НОМЕР_3 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № CE-19/102-22/2519-ДД від 18.03.2022, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що видане 07.08.2021 в ТСЦ 8049, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України та фонові графічні зображення, захисна сітка, мікротекст бланковий текст, серія та номер бланка, вихідні дані підприємства-виробника нанесено за допомогою термосублімаційного друку.
На досудовому розслідуванні, 20.04.2022 між сторонами кримінального провадження: прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України, обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального проступку.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений кримінального проступку, а саме, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та згоди сторін на його призначення. Роз`яснено щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473, 474 КПК України, та невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України, і щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник, також наполягав на затверджені угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, показання обвинуваченого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд у порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості від 20.04.2022 на відповідність вимогам КПК і КК України, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке відповідає санкції ч. 4 ст. 358 КК України, і яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Питання речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в дохід держави в сумі 3432,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 66, 67, ч. 4 ст. 358 КК України, ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.04.2022 між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000035 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Визнати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , видане 07.08.2021 в ТСЦ 8049, категорії В залишити при матеріалах кримінального провадження у процесуального керівника Тульчинської окружної прокуратури.
Стягнути з ОСОБА_3 понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в дохід держави в сумі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні40 (сорок) копійок.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: