У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/5690/22

№ 1-кс/183/1404/22

26 вересня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000812 від 02 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000812 від 02 вересня 2022 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан. Так, 30 серпня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_5 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, а саме: з приміщення торгового павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей момент ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 спільно, таємно викрасти майно за вищевказаною адресою, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 31 серпня 2022 року приблизно о 01 годині 50 хвилин на автомобілі «ToyotaCamry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до торгового павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою раніше заготовленого невстановленого під час досудового розслідування предмету, ОСОБА_5 пошкодив металопластикові двері до вищевказаного торгового павільйону, відчинив їх, після чого спільно з ОСОБА_7 проникли всередину, де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, керуючись єдиним протиправним умислом на таємне викрадення чужого майна, відшукали та зібрали речі, які належать ОСОБА_8 , а саме:

- кондиціонер - внутрішній блок SmartWay SAF/SAN-24VGS сер. ном. НОМЕР_2 ;

- кондиціонер - зовнішній блок SmartWay SAF/SAN-24VGS сер. ном. 8608824N011900177;

- кондиціонер TKS-24 BW бренд Trademarc внутрішній та зовнішній блоки;

- водонагрівач електричний EcoLife VBO 80 he-therm с.н.2А8, та визначивши дане майно об`єктом свого злочинного посягання, викрали його.

Після чого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 з викраденим майном покинули місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

10 вересня 2022 року приблизно о 02 годині 50 хвилин ОСОБА_5 знаходився поблизу будинку №21 по вул. Паланочна в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де побачив припаркований автомобіль «ToyotaCamry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 . У цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, а саме: з багажного відділення вищевказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 вересня 2022 року приблизно о 02 годині 55 хвилин ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитися поблизу будинку №21 по вул. Паланочна в м. Новомосковську Дніпропетровської області, підійшов до автомобілю «ToyotaCamry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , де із застосуванням фізичної сили розбив скло на задніх правих дверях автомобілю та відчинив їх. Після цього ОСОБА_5 проник всередину салону та за допомогою важеля розблокування відчинив багажне відділення автомобілю, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, відшукав та зібрав речі, які належать ОСОБА_9 , а саме: титанове колесо в зборі, та визначивши дане майно об`єктом свого злочинного посягання, викрав його.

Після цього, ОСОБА_5 із застосуванням фізичної сили від`єднав та вийняв дві задні фари, та визначивши дане майно об`єктом свого злочинного посягання, викрав їх.

Потім ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

За вказаними фактами слідчим СВ Новомосковського РВП ГУ НП у Дніпропетровській області внесеновідповідні відомості до ЄРДР та зареєстровані кримінальні провадження за №0000812 та №0000846 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

23.09.2022 прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 кримінальні провадження №0000812 та № 0000846 об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000812 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України.

23.09.2022о 14.35 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом огляду місця події від 31.08.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.09.2022; протоколом огляду флеш-носія з відеофайлом від 13.09.2022; переглядом відеозапису від 13.09.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.09.2022; протоколом пред`явленням по фото особи ОСОБА_5 свідку ОСОБА_10 від 14.09.2022; переглядом відеозапису за участю свідка ОСОБА_10 від 14.09.2022; додатковим допитом свідка ОСОБА_10 від 14.09.2022; допитом свідка ОСОБА_11 від 13.09.2022; обшуком за місцем мешкання ОСОБА_5 від 23.09.2022; допитом свідка ОСОБА_7 від 23.09.2022; пред`явленням по фото особи ОСОБА_5 свідку ОСОБА_7 від 23.09.2022; оглядом місця події від 10.09.2022; допитом потерпілої ОСОБА_9 від 10.09.2022; додатковим допитом потерпілої ОСОБА_9 від 24.09.2022; оглядом предметів за участю потерпілої ОСОБА_9 від 24.09.2022; допитом підозрюваного ОСОБА_7 від 24.09.2022; слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 24.09.2022.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, суспільною працею не займається, законних джерел доходу не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні. ОСОБА_5 усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 хоча і не має судимості, однак відносно нього 30.11.2016 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003245 від 07.08.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, рішення у якому до теперішнього часу не прийнято, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічних корисливих злочинів. Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, до яких його підзахисний не входить, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Тому, посилаючись на ст. 176 КПК України, просив обрати запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, оскільки останній має постійне місце реєстрації й проживання, стійкі соціальні зв`язки, оскільки одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та матір ІІІ групи інвалідності, а також його дружина наразі вагітна.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У повному обсязі підтримав позицію свого захисника, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про застосування підозрюваному домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши позицію учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

02.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000812 внесено відомості за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

23.09.2022 о 14:35 ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано.

24.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання застосування підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим КПК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, на переконання слідчого судді довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, і розуміючи наявність вагомих доказів та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду.

Проте цей ризик істотно зменшується, оскільки підозрюваний є таким, що не має судимості, має постійне місце реєстрації й проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та матір ІІІ групи інвалідності, а також його дружина наразі вагітна. Отже, у нього є міцні соціальні зв`язки, позитива репутація, тому ризик переховування знижується.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 хоча і не має судимості, однак відносно нього 30.11.2016 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003245 від 07.08.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, рішення у якому до теперішнього часу не прийнято, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічних корисливих кримінальних правопорушень. Відтак, ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що цілодобовий домашній арешт є також достатньо тяжким запобіжним заходом, оскільки підозрюваний не може залишати житло цілодобово, він втрачає певні зв`язки у соціумі тощо.

В даному випадку цей запобіжний захід повністю запобігає ризикам, що доведені прокурором, а саме: ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного та доведеним ризикам переховування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, його вік, слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000812 від 02 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 25 листопада 2022 року за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) у разі зміни постійного місця проживання повідомляти слідчого, прокурора та суд.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно передати для виконання до Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України зобов`язати уповноважених осіб Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області доставити ОСОБА_5 до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , і негайно звільнити його з-під варти.

Повний текст ухвали складено і оголошено 29 вересня 2022 року о 13 годині 00 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1