ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1802/22 Справа № 191/557/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що не було встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_8 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та можна було б вважати, що засуджений довів своє виправлення, а також враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, тому суд прийшов прийшов до висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить звільнити його умовно-достроково.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в клопотанні про умовно-дострокове звільнення, так як не було досліджено характеризуючи матеріали щодо нього.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів провадження, в установах виконання покарань знаходиться з 01 квітня 2019 року. За період перебування в ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 зарекомендував себе посередньо, допустив одне порушення вимог режиму утримання та як наслідок притягувався до дисциплінарної відповідальності, соціально-корисної активності не проявляв.
До ДУ Синельниківська ВК № 94 прибув 03 липня 2019 року, зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований на території механічного цеху та має діючий трудовий договір з підприємством Бромфопром, до роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, поставлені задачі виконує якісно та вчасно. Залучається до виконання робіт з благоустрою установи. Не приймає участі у реалізації жодної програми диференційованого впливу.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 22 березня 2022 року має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також має одне стягнення.
При цьому, кінець строку припадає на 25 травня 2023 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в клопотанні про умовно-дострокове звільнення, оскільки не дослідив характеризуючи матеріали щодо нього, то вони є безпідставними виходячи з наступного.
Відповідно до журналу судового засідання та аудіозапису від 07 квітня 2022 року дане клопотання засудженого було розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , а також представника колонії ОСОБА_10 . Під час судового засідання, а саме о 12:38:01 годині представник колонії надав пояснення, щодо особи засудженого, який на шлях виправлення не став, будь-яких позитивних змін під час відбування покарання не відбулися, заохочень не має. Крім цього, щодо характерезуючих даних суд першої інстанції вислухав пояснення самого засудженого (12:34:34 година), який вказав, що у нього є матір, якій 67 років та не працює; має дітей однак в свідоцтві про народження такого не вказано, при цьому ОСОБА_8 підтримує з ними зв`язок; до 2019 року мав постійну роботу на підприємстві та планує після звільнення з місць позбавлення волі повернутися до попереднього місця працевлаштування; на даний час також залучений до праці. Також, о 12:40:01 годині суддя дослідив усі матеріали клопотання, серед яких: копія довідки про заохочення та стягнення (а.с.10), довідка за особовою справою №194-Р-19 (зв.а.с.10). Будь яких доповнень та клопотань зі сторони захисту так і самого засудженого не надходило.
Таким чином, судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_8 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4