Провадження № 1-кп/761/2743/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000475 від 07 липня 2022 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва 19 липня 2022 року надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, з угодою про визнання винуватості від 13 липня 2022 року, укладеною між прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів ДБР Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_2 .

Ухвалою від 20 липня 2022 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Судом на обговорення учасників процесу поставлено питання щодо підсудності вказаного кримінального провадження Шевченківському районному суду м. Києва.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти направлення обвинувального акту до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, та пояснив, що орган досудового розслідування знаходиться у м. Львові. Водночас прокурором було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики визначенні слідчими суддями під час досудового розслідування в ході розгляду клопотань сторони обвинувачення про застосування та продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так прокурор вказує, що ОСОБА_2 , перебуваючи на волі може: впливати на інших учасників кримінального провадження, пошкодити або знищити речові докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти направлення кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з метою направлення кримінального провадження до Верховного Суду задля визначення належного суду, який має здійснювати вказане кримінальне провадження. Водночас заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно його підзахисного ОСОБА_2 , обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_2 визнає свою вину та активно сприяє стороні обвинувачення в кримінальному провадженні. За таких умов, на думку захисника, ризики заявлені прокурором необґрунтовані. Крім того, просив врахувати, що матір та брат обвинуваченого потребують догляду та допомоги з боку ОСОБА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що матеріали даного кримінального провадження підлягають направленню до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, виходячи з наступного.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені частиною 3 статті 314 КПК України.

Одним з питань є направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

А відтак всі інші питання, у тому числі щодо можливості затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу, мають вирішуватися належним судом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Під "судом" у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Фраза "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Цей орган має бути встановлений законом - суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, "суд" має завжди бути "встановленим законом". Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення питань щодо можливого притягнення осіб до кримінальної відповідальності.

Отже, інститут територіальної юрисдикції безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, а саме в участі у злочинній організації, яка, відповідно до відомостей викладених в обвинувальному акті, діяла з жовтня 2020 року по листопада 2021 року на території міста Павлоград та Павлоградського району Дніпропетровської області, а також в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчинених організованою групою, при цьому такий збут, відповідно до відомостей викладених в обвинувальному акті ОСОБА_2 здійснив за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані злочини відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, які є однаковими за тяжкістю.

Відповідно до викладених в обвинувальному акті фактичних обставин, кримінально-протиправні дії, які інкриміновані ОСОБА_2 , вчинені на території м. Павлоград та Павлоградського району Дніпровської області, що територіально не відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Отже, місцем вчинення кримінальних правопорушень слідчий та прокурор в обвинувальному акті визначили територію м. Павлоград та Павлоградського району Дніпровської області, а тому розгляд такого обвинувального акту не може бути визнаний таким, що знаходиться в межах компетенції Шевченківського районного суду м. Києва - на підставах того, що Шевченківський районний суд м. Києва не є судом «у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення», або ж судом «у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, чи останнє за часом кримінальне правопорушення».

При цьому, оцінюючи можливість розгляду вказаного обвинувального акту з підстав того, чи може Шевченківський районний суд м. Києва бути визнаний судом «у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування», судом береться до уваги той факт, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось слідчими першим та другим відділами Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань.

Судом враховується, що в даному обвинувальному акті зазначеною адресою Державного бюро розслідувань є: м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28, що територіально знаходиться в Печерському районі м. Києва. Виходячи, зокрема, з цих підстав судовий контроль у вказаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснювався слідчими суддями саме Печерського районного суду м. Києва.

Водночас, питання щодо поточного місцезнаходження та місця здійснення досудового розслідування вказаними відділами вже було предметом дослідження Верховного Суду, і за наслідками такого дослідження місцем знаходження і місцем здійснення досудового розслідування першим та другим відділами Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань було визнано Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Львові, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.

Так, у своєму рішенні від 09 червня 2022 року у справі №463/1712/22 Верховний Суд відмовив у задоволенні клопотання захисників про направлення клопотання прокурора про продовження строку досудового розслідування з Личаківського районного суду м. Львова до Печерського районного суду м. Києва, обґрунтовуючи це тим, що 22 березня 2018 року законом № 2367-VІІІ було внесено зміни до КПК, згідно з якими для визначення територіальної юрисдикції судів має значення не місце реєстрації органу досудового розслідування як юридичної особи, а вирішальним є місце знаходження органу досудового розслідування.

Відповідно до частин 1, 4 статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» систему ДБР складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи.

У складі Головного слідчого управління Державного бюро розслідування діють, зокрема, перший та другий відділи Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а також перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями.

Наказами Директора Державного бюро розслідувань від 1 березня 2022 року № 120?дск, від 4 березня 2022 року № 121-дск та від 15 березня 2022 року № 124?дск у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях вказаними відділами визначено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт слід вважати таким, що надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

За таких обставин, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акту, з угодою про визнання винуватості до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів

При цьому, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_2 судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, максимальне покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, при цьому судом враховується, що ОСОБА_2 не працює, а й отже не володіє стабільним джерелом прибутку, що у своїй сукупності вказує на існування реального ризику щодо можливості останнього, перебуваючи на волі та розуміючи можливу міру покарання, яка може бути йому призначена у випадку визнання його винуватим у вчиненні вказаних злочинів, впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і згадані обставини свідчать про необхідність застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано також і інші дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , в тому числі відомості щодо його соціальних зв`язків та стану здоров`я. Проте зазначені обставини, на переконання суду, не зменшують суттєво істотних ризиків, існування яких було встановлено судом, та не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2022 року включно, підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 суд не вбачає.

Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли суд має право не визначати розмір застави.

Вказані вище обставини обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема і злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за ч.3 ст. 307 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризиків незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вагомості доказів, зібраних під час досудового розслідування, перелік яких наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, особи обвинуваченого, дають підстави суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 34, 314-316, 412 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Кримінальне провадження №000475 від 07.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на час судового провадження.

Визначити строк дії ухвали в частині обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 вересня 2022 року включно.

Контроль за виконанням ухвали в частині обрання запобіжного заходу покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`яти дні з дня її оголошення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 29 липня 2022 року о 15 год. 10 хв.

Суддя: ОСОБА_1