Справа № 183/3512/22
№ 1-кс/183/876/22

У Х В А Л А
01 серпня 2022 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Чернігівка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України, -
Солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що 21 травня 2022 року приблизно о 10 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи на території « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, відкрито заявив про своє небажання нести військову службу на бойових позиціях в районі АДРЕСА_3 , залишивши в АДРЕСА_2 закріплену за ним зброю та боєприпаси, та без дозволу (наказу) командування разом з іншими військовослужбовцями підрозділу залишив місце розташування військової частини НОМЕР_2 в районі виконання завдань та направився у невідомому напрямку, чим фактично припинив виконання обов`язків військової служби.
Також о 12.00 год. 30 травня 2022 року солдат ОСОБА_5 разом із іншими військовослужбовцями свого підрозділу прибув до тилового пункту управління військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_4 , де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, відкрито заявив про своє небажання нести військову службу на бойових позиціях військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 та о 17.00 год. 30 травня 2022 року без дозволу (наказу) командування разом з іншими військовослужбовцями підрозділу залишив місце розташування військової частини НОМЕР_2 в районі виконання завдань та направився у невідомому напрямку, чим фактично припинив виконання обов`язків військової служби.
Так, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем приблизно о 10 год. 00 хв. 21 травня 2022 року відмовився від виконання обов`язків військової служби та фактично їх не виконував, доки о 12 год. 00 хв. 03 червня 2022 року не прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_6 .
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України.
Прокурор наполягає на наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитом свідка ОСОБА_7 від 22.06.2022; допитом свідка ОСОБА_8 від 22.08.2022; допитом свідка ОСОБА_9 від 27.06.2022; допитом свідка ОСОБА_10 від 25.06.2022; допитом свідка ОСОБА_11 від 28.06.2022; допитом свідка ОСОБА_12 від 28.06.2022; доповіддю про факт порушення військової дисципліни військовослужбовцями військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 від 21.05.2022; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №31 від 24.04.2022; наказом командира військової частини НОМЕР_2 №50 від 02.06.2022 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 »; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 25.06.2022, та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Також слідчий зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Слідчий зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого свідчить те, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваний.Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого свідчить те, що підозрюваний може з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, без відповідних дозволів командирів, начальників повторно ухилитися від служби та виконання обов`язків військової служби аналогічним способом або інших способом. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.
За таких обставин слідчий наполягає на неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання чи домашній арешт, а так само особиста порука, оскільки вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.
Крім того, слідчий у клопотання просить, у випадку застосування судом запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді застави, врахувати, що підозрюваний будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , перебуває в зоні проведення бойових дій на території Луганської області, який бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, отримує грошове забезпечення та додаткові винагороди до 100 000 тисяч гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, що регламентується Постановою Кабінету Міністру України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Прокурор клопотання слідчого в судовому засіданні підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними у ньому.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями, які нічим не обґрунтовані. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем дислокації військової частини в АДРЕСА_6 . Також захисник заперечував обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 , звернув увагу, що останній був призваний за мобілізацією до органів територіальної оборони, які не повинні були на той час виконувати завдання, що покладені безпосередньо на збройні сили України в зоні проведення бойових дій. Захисник також звернув увагу на те, що подані прокурором докази на підтвердження обґрунтованості підозри, не встановлюють обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Підозрюваний підтримав думку свого захисника, надав показання з приводу пред`явленої підозри, звернув увагу, що на початку березня 2022 року він перебував у своїх родичів у Закарпатській області, звідки в примусовому порядку був доставлений поліцейськими до Тячівського військомату, де його, не дивлячись на наявність захворювання, визнали придатним до несення військової служби. Перебуваючи у військовій частині, яка є спеціальним підрозділом на той час відповідної територіальної оборони, не маючи досвіду з несення військової служби, після трьох тренувань на полігоні, йому був наданий наказ про несення військової служби в районі ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обставини відмови від несення обов`язків військової служби, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу та у пред`явленій підозрі спростовує, наполягає на тому, що не відмовлявся від обов`язків військової служби.
Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали, подані до клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
30 червня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст. 409 КК України, що підтверджується допитом свідка ОСОБА_7 від 22.06.2022; допитом свідка ОСОБА_8 від 22.08.2022; допитом свідка ОСОБА_9 від 27.06.2022; допитом свідка ОСОБА_10 від 25.06.2022; допитом свідка ОСОБА_11 від 28.06.2022; допитом свідка ОСОБА_12 від 28.06.2022; доповіддю про факт порушення військової дисципліни військовослужбовцями військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 від 21.05.2022; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №31 від 24.04.2022; наказом командира військової частини НОМЕР_2 №50 від 02.06.2022 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 »; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 25.06.2022, та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
При розгляді доказів, наданих слідчим на підтвердження обґрунтованості пред`явленої підозри, слідчий суддя вважає їх вагомими та обґрунтованими, у відповідності до вимогст. 178 КПК України. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення покарання.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ.
Згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи право суддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи право суддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Як зазначав суд вище, статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.
В даному конкретному випадку, сторона обвинувачення може ініціювати застосування запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку визначених у ч. 1 ст. 177 КПК.
Зазначена у клопотанні слідчого спроба підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб, які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.
З урахуванням того, що підозрюваний протягом досудового розслідування перебуває у місці постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_6 , та мав можливість впливати на свідків, слідчим суддею не встановлено доказів наявності навіть спроб незаконного впливу на свідків, на показаннях яких, в тому числі обґрунтовується підозра.
З цих же підстав не обґрунтованим вважається і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведене: які саме дії особи слідчий/прокурор оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає здійснювати досудове розслідування.
Так само має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного.
Отже, наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є припущенням.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК).
Аналіз вимог ст.. 177 КПК України свідчить про те, що суд повинен надавати оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, в якому має бути доведено «існування спроб», перелічених у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК. Одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу, особливо, якщо йдеться про тримання під вартою.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на наявність обгрунтованої підозри та ризику, визначеного у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що з моменту предявлення підозри і до моменту розгляду цього клопотання ОСОБА_5 прдовожує виконувати свій військовий обовязок, перебуваючи за місцем постійної дислокації військової частини у АДРЕСА_6 , суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобовязання.
При цьому суд вважає за необхідне зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 : з`являтися на першу вимогу до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Саме такий обраний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в межах строку досудового рослідування.
Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем дислокації військової частини, як на тому наполягала сторона захисту не можливе, з огляду на те, що місцем проживання підозрюваного є населений пункт в Запорізькій області, а не військова частина.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 182, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в :
Застосувати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Чернігівка Бердянського району Запорізької області, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком до серпня 2022 року.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :
1) з`являтися на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду;
3) не відлучатися з місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_6 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1