Провадження 1-в/193/226/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,
В С Т А Н О В И В:
08 серпня 2022 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні також підтримав заявлене клопотання засудженим, просить суд задовольнити та звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання не висловив, його вирішення залишив на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вказавши, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки засуджений за тяжкий злочин та має 16 стягнень
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2015 року за ч.1 ст. 115 КК України до 9 (дев`ять) років 6 (шести) місяців позбавлення волі .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.02.2016 року
зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк
попереднього ув`язнення з 17.04.2015 по 11.11.2015 з розрахунку один день попереднього
ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі статті 72 частина 2 Кримінального кодексу України.
Початок строку: 17.04.2015, кінець строку 22.03.2024.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачаються із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.04.2015 року.
Згідно характеристики вбачається, що під час утримання в Луцькому слідчому ізоляторі порушень вимог режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. З 27.11.2015 року міру кримінального покарання відбуває в Цуманській виправній колонії (№ 84). Характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму за що було накладено 1 стягнення правами начальника установи. Заохочень не мав. З 17.05.2016 року міру кримінального покарання відбуває в Вільнянській установі виконання покарань (№ 19). Характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму за що було накладено 5 стягнення правами начальника установи. Заохочень не мав. З 27.07.2020 року міру кримінального покарання відбуває в МОБ м.Дніпро. Характеризувався посередньо, порушень вимог режиму не допускав. Заохочень не мав. З 07.10.2018 року міру кримінального покарання відбуває в Софіївській виправній колонії (№45). Характеризується позитивно, допускав порушення вимог режиму утримання, за що було накладено 11 стягнень правами начальника установи, які погашені у встановленому законом порядку. З метою стимулювання право слухняної поведінки до засудженого було застосовано 2 заохочення у вигляді Подяки. За станом здоров`я інвалід 3 групи, до роботи на виробництві установи не залучається. До роботи ставиться посередньо. Роботи по самообслуговуванню та благоустрою місць позбавлення волі виконує згідно черги , до їх виконання ставиться задовільно. Спальне місце утримує у належному санітарному стані, зовні охайний, дотримується встановлених санітарно-гігієнічних вимог. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них не завжди правильно. Залучений до участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Знайте свої права та обов`язки». У стосунках з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний. За характером емоційно врівноважений, до проявів внутрішньої або зовнішньої агресії не схильний. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки, передачі, цінує зв`язки. За вироком суду має позов 1842,60 грн.. Виконавчі листи до установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнає повністю, але належної оцінки скоєному не надає.
Аналізуючи матеріали особової справи вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, за весь час перебування його в місцях позбавлення волі характеризується негативно, допускав порушення умов та порядку відбуття покарання за що на нього накладено 16 раз дисциплінарних стягнень, серед яких 6 суворих.
Крім того, за весь час відбування покарання, а це понад 7 років, засуджений мав лише два заохочення. Слід зауважити, що з дня останнього заохочення, що мало місце ще 14.07.2021, тобто рік тому, засуджений більше не заохочувався. Крім того, має не погашений позов у розмірі 1842,60 грн. Відтак, суд не вбачає стрімкого прогресу у поведінці засудженого та його стійке прагнення до виправлення, а тому, на переконання суду, останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, беручи до уваги викладене, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину засудженим, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд дійшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, тому в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор може подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.
Повний текст ухвали суду буде оголошено 05 жовтня 2022 року о 10:30 год.

Суддя ОСОБА_1