Справа № 303/2161/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/347/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2022 року, відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачева, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, відповідно до ст.89 КК України не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - домашній арешт без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, до 27 червня 2022 року, включно з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; у період часу з 22 години 00 хвили вечора по 06 годину 00 хвилин ранку, не залишати місце постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

З матеріалів судового провадження убачається, що до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у максимальному розмірі та з покладенням процесуальних обов`язків на ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 , у точно невстановлений час, спосіб та місці, набув психотропну речовину «метамфетамін» та особливо небезпечну психотропну речовину - РVР, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, а також заздалегідь знаючи, що набуті ним речовини являються особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якого заборонено та психотропною речовиною, обіг якої обмежено, переслідуючи користь, зберігав їх з метою збуту у приміщенні квартири за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 та у кишенях свого одягу, до їх виявлення та вилучення працівниками Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, за таких обставин. Так, 17 березня 2022 року, у період часу з 14 години 26 хвилини по 14 годину 40 хвилин, під час проведення огляду місця події біля будинку АДРЕСА_3 , у громадянина ОСОБА_7 , з правої кишені спортивних штанів, в які він був одягнений, дізнавачем СД Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, виявлено та вилучено у присутності понятих: одинадцять згортків фольги сріблястого кольору в яких знаходилась кристалічна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при МВС України в Закарпатській області за №СЕ-19/107-22/2253-НЗПРАП від 29.03.2022, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», загальна маса якого 2,6063 грам, що становить великі розміри; один згорток фольги сріблястого кольору в якому знаходилась кристалічна речовина жовтого кольору, яка відповідно до висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, маса якого (у перерахунку на РVР основу) становить 0,0520 грам. Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах та особливо небезпечних психотропних речовин. У клопотанні слідчий також зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, що підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на підставі яких 27.04.2022 слідчий виніс щодо ОСОБА_7 повідомлення про підозру. Окрім того, у клопотанні слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, п. 2, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлено джерело надходження, місце виготовлення та місце зберігання прекурсорів або сировини; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які на момент розгляду клопотання не допитані. Разом з тим, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, єдиним джерелом його доходів є незаконний збут психотропних речовин, а тому вказане унеможливлює обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Слідчий також вважає, що ОСОБА_7 може продовжувати здійснювати збут наркотичних засобів чи психотропних речовин, а тому перебування підозрюваного під вартою є виправданим та слугує інтересам громади у демократичному суспільстві. Тому, на підставі вищевикладеного, просить подане ним клопотання задовольнити у повному обсязі.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. З огляду на те, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та існування ризиків, передбачених у п. 1, п. 2, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив тяжкий злочин, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлено джерело надходження, місце виготовлення та місце зберігання прекурсорів або сировини із якої підозрюваний виготовляв психотропні речовини, для збуту; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які на момент розгляду клопотання не допитані. Одночасно, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому дійшов висновку, що згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_7 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт без використання електронного засобу контролю у межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, тому її слід скасувати. На думку апелянта, слідчий суддя дійшов хибного висновку, відмовивши органу досудового розслідування у задоволенні клопотання, адже ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років. Прокурор вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою є необхідним задля запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Звертає увагу на те, що враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання вищенаведеним висновкам, відносно ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 діб. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін захисту та обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги сторонам кримінального провадження направлено відповідно до вимог законодавства; заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; прокурор подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого СВ відділу поліції Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 17.03.2022, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком експерта від 29.03.2022, та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких 27.04.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторонами кримінального провадження не оспорюється.
При цьому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про доведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органу досудового слідства, та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які на момент розгляду клопотання не допитані.
Наявність цих ризиків, на переконання апеляційного суду, підтверджуються і тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна.
Також апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , як підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам.
Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку та обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, відповідно до ст. 89 КК України не судимий.
Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у нічний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, оскільки враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є очевидно наявними, до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання вищенаведеним ризикам, відносно ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 діб, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, оскільки не підтверджені будь-якими доказами, а натомість спростовані наведеним вище. При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу сторони обвинувачення на те, що запобіжні заходи під час досудового розслідування обираються у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, строк якого встановлено до 27 червня 2022 року,
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки як підозрюваного у кримінальному провадженні.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 181 та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 27.06.2022, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , та обрано щодо нього запобіжний захід - домашній арешт без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 червня 2022 року, включно з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: