Провадження 1-в/193/225/22
У Х В А Л А
іменем України

07 жовтня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,

В С Т А Н О В И В:
08 серпня 2022 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі він належні висновки зробив. Пояснив, що є інвалідом 3 ї групи, має міцні суспільно-корисні зв`язки, а тому є кому про нього подбати.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що засуджений загалом характеризується позитивно, виконує покладені на нього обов`язки, стягнення погашені, рішення щодо умовно-дострокового звільнення засудженого залишив на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 по даній справі засуджений вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 за ст. 309 ч.2, ст. 71 ч. 1 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 10.06.2020. Кінець строку: 10.09.2023.
На підставі ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 10.06.2020. Під час перебування його в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)», характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
В подальшому з 27.07.2020 кримінальне покарання відбуває в ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)», де характеризується негативно. Мав три стягнення та одне заохоченння за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці у вигляді подяки.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує адекватно. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних ввічливих взаємовідносин.
За станом здоров`я працездатний, за власним бажанням та без оплати праці виконує роботи з благоустрою установи. При виконані дорученої роботи задовільно ставиться до майна і предметів якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує під контролем адміністрації. Участі в організації виховних заходів, які проводяться й установі не приймає. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта».Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує із мамою ОСОБА_6 ..За вироком суду цивільний позов відсутній. Однак за вироком суду має процесуальні витрати у розмірі 1256 грн. 40 коп. на залучення експерта.
Відтак, з огляду на характеристику засудженого, суд дійшов висновку, що на протязі всього строку відбування покарання засуджений не проявив стійкого прагнення до виправлення, що виражається у тому, що ОСОБА_5 посередньо ставиться до виконання суспільно-корисної роботи в установі, виконує її тільки під наглядом адміністрації, на заходи виховного характеру реагує лише формально, соціальної активності не проявляє, має три стягнення за порушення режиму утримання, які хоча й погашені за спливом строку та наявності лише одного заохочення, а відтак зазначене безумовно не свідчить про його зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
При цьому, суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів і під час призначення судами йому покарань з метою заохочення останнього до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь він був тричі звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак після двох останніх таких звільнень засуджений не виправдав відповідних сподівань і знову вчиняв нові злочини.
Враховуючи вищевикладене та водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, зокрема його поведінку протягом строку відбування покарання, ставлення засудженого після попередніх його звільнень від відбуття покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд дійшов остаточного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1