В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд)

у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його учасників потерпілого ОСОБА_6 ,

та перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2021 за № 0001908 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, в т.ч. в останнє 23.11.2017 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 121 КК до позбавлення волі на строк 6 років та 10.08.20 звільнений по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі КК),
у с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 28.06.2021 приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 2, ОСОБА_5 , звернув свою увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який перебував на лавці за вищевказаною адресою, де у останнього на плечі перебувала сумка чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якій знаходились речі, що належать останньому, а саме: гаманець чорного кольору вартістю 276, 30 грн., в якому перебували грошові кошти в сумі 300, 00 грн. та документами, серед яких були посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 та технічний паспорт на автомобіль «Фольцваген Т5», н.з. НОМЕР_1 , а також картка банку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та картка банку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК".
Побачивши вказану сумку на плечі потерпілого ОСОБА_6 , та зрозумівши, що в ній можуть перебувати речі, які мають матеріальну цінність, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення вказаної сумки з речами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , підсів збоку до ОСОБА_6 , та діючи відкрито для потерпілого, різким рухом вхопив з плеча ОСОБА_6 сумку, в якій перебувало вище вказане майно, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 576, 30 грн.
28.06.2021 приблизно о 05 год. 40 хв. у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а саме грошових коштів, що перебували на банківських рахунках потерпілого ОСОБА_6 , зокрема банку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ) та банку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (номер рахунку НОМЕР_3 ).
Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , керуючись єдиним корисливим умислом, спрямованим на повторне таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», що за розташований адресою: м. Київ, вул. Курчатова, 19, використовуючи картку банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , о 05 год. 42 хв. здійснив оплату товару на суму 448, 00 грн., тим самим, розпорядившись коштами потерпілого на власний розсуд.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_6 , зокрема банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 , попрямував до приміщення магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, пр.-т Лісовий, 28, де о 05 год. 56 хв., використовуючи картку банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , здійснив оплату товару на суму 452, 00 грн., тим самим, розпорядившись коштами потерпілого на власний розсуд.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_6 , зокрема банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 , попрямував до приміщення магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, пр.-т Лісовий, 4, де о 06 год. 20 хв., використовуючи картку банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , здійснив оплату товару на суму 448, 00 грн., тим самим, розпорядившись коштами потерпілого на власний розсуд.
Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_6 , зокрема банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 , попрямував до приміщення магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Курчатова, 23, де в період часу з 06 год. 51 хв. до 06 год. 53 хв., використовуючи картку банку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (номер картки НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , двічі здійснив оплату товару на загальну суму 875, 00 грн., тим самим, розпорядившись коштами потерпілого на власний розсуд.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_6 , зокрема банку AT «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (номер рахунку НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 , попрямував до приміщення магазину «Продукти 24/7», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 26, де в період часу з 07 год. 30 хв. до 07 год. 36 хв., використовуючи картку банку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (номер рахунку НОМЕР_3 ), яка належить потерпілому ОСОБА_6 , п`ять разів здійснив оплату товару на загальну суму 1 770, 00 грн., тим самим, розпорядившись коштами потерпілого на власний розсуд.
Своїми злочинними діями, ОСОБА_5 , завдав потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на загальну суму 3 993, 00 грн.

Вказаних висновків Суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 (приймав участь в розгляді справи у режимі відеоконференції, згідно ст. 336 КПК України, з ДУ «Київський слідчий ізолятор»), який будучи допитаним в судовому засіданні, за участю захисника ОСОБА_4 (приймала участь в розгляді справи, відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, визначених у їх пункті 10, в режимі ВКЗ за допомогою власних технічних засобів), свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу, щиро розкаявся у вчиненому.
Так, указав, що дійсно за наведеного у вироку алгоритму дій учинив крадіжку майна та грабіж.
Останній також виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив Суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, Суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України, так як він скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є

? щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кожного з кримінальних правопорушень, у т.ч. їх час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки;

? активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не установлено.

При цьому, Суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною рецидив злочину, як про те вказано в обвинувальному акті, оскільки, як роз`яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочину та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010, якщо рецидив злочину утворює одночасно і повторність, що передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, то за ч. 4 ст. 67 КК України суд не може при призначенні покарання ще раз враховувати повторність або рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.

Також, Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (див. дані установочної частині цього рішення), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статей 185, 186 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 70 КК, оскільки Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
? за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня затримання.

Речові докази: диски із відеозаписами, залишити в матеріалах судового провадження; гаманець, переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити у його володінні.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні
Відповідно до ч. 4 ст. 29 КПК України, дане судове рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надати обвинуваченому у перекладі на азербайджанську мову.

С у д д я Оксана БІРСА