Справа №577/698/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/219/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2022 року, якою залишено без задоволення його скаргу на бездіяльність слідчого Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2022 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що у матеріалах скарги відсутні інформація, яка б вказувала на наявність у діях продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ознак кримінальних правопорушень.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати, як незаконну, ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2022 року (помилково зазначаючи в своїй апеляційні скарзі, як ухвала від 14 лютого 2022 року) та зобов`язати слідчого Конотопського РВП внести відомості до ЄРДР згідно за його заявою від 07 лютого 2022 року про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.161,356,364-1 КК України.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР визначальним є наявність саме повідомлення (відомостей) про вчинення кримінального правопорушення, невнесення таких відомостей свідчить про порушення ст. 214 КПК України, і при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею взагалі не було надано оцінки допущених порушень вказаної норми закону посадовими особами Конотопського РВП ГУНП в Сумській області.

Апелянт вказує, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на те, що правове регулювання механізму кримінально - процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення , що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України, але ж йому не було пред`явлено судом обвинувачення за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, або зловживання своїми правами, а це означає, що повідомлення, при наймі, не були завідомо неправдивими.

Крім того, як вказує апелянт, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що не приймає його посилання у скарзі на фактично «вимагання» реєстрації в ЄРДР всіх відомостей згідно з поданою заявою, оскільки це суперечить принципу публічності, засадам кримінального провадження, однак, поліція, прокуратура та суд зобов`язані законом захищати його права, проте, цього не роблять, що примушує його захищатися самому усіма можливими мені способами, з наголосом на те, що він ОСОБА_6 і тому вимагає суд захистити його права та свободу, гарантовані міжнародними договорами та Конституцією України.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не об`єктивно оцінив дану ситуацію та прийняв упереджене рішення щодо нього, оскільки в даній ухвали є посилання на постанову КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року, при тому, що він керувався ст.92 Конституції України, якою чітко визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Апелянт зазначає, що на сьогоднішній день в Україні відсутній закон, яким заборонено будь якому суб`єкту відмовити у наданні йому послуг, якщо цей суб`єкт може надати таку послугу, а поліція не вбачає злочину у тому, що продуктовий магазин не продав йому продукти, наражаючи цим його на голодну смерть, посилаючись на карантинні постанови КМУ.

Апелянт вказує, що слідчий суддя наголошує в ухвалі, що він ( ОСОБА_5 ) мав би знаходитись в магазині при наявності у вакцинації, але в магазині від нього не вимагали наявності вакцинації, а вимагали одягти захисну маску, яку, на його ж вимогу, в тому ж магазині її не надали, бо такої маски на даний момент в Україні не існує. При цьому, слідчий суддя не взяв до уваги, що працівник поліції при прийнятті від нього заяви про злочин не надав йому можливості ознайомитись з посвідченням, чим було порушено ст.18 Закону України «Про Національну поліцію України».

Також, апелянт посилається на те, що слідчий суддя не в повному обсязі оголосила матеріали справи, а саме прохання представника Конотопського РВП ОСОБА_7 відмовити йому в задоволенні заяви про злочин, що позбавило його можливості оскаржити це прохання, до того ж, дослідивши матеріали справи, він виявив, що у представника Конотопського РВП ОСОБА_7 було відсутнє доручення представляти юридичну особу ГУНП в Сумській області, так як Конотопський РВП не є юридичною особою і такого доручення немає навіть у начальника Конотопського РВП ОСОБА_8 , виходячи з наданої відповіді ГУНП в Сумській області.

Крім того, апелянт зазначає, що в судовому засіданні слідчим суддею були оголошені пояснення двох продавців та охоронця магазину «Еко маркет», надані ними проти нього та які є неправдивими, при цьому, в матеріалах справи вказані пояснення відсутні.

Апелянт зазначає, що ним в судовому засіданні було звернуто увагу на відповіді з МОЗ та Мін`юсту України на його інформаційні запити, які вказують на нікчемність карантинних постанов, проте, вказані документи слідчий суддя так до уваги і не взяв.

На думку апелянта, вищезазначене свідчить про те, що слідчий суддя проявив до нього упередженість, що і стало підставою для відмови у задоволенні його заяви про злочин.

Апеляційний розгляд поданої скарги заявник ОСОБА_5 , у поданій заяві, просив проводити без його участі, і з урахуванням такої позиції апелянта, прокурор також подав заяву з проханням здійснити розгляд даного провадження у його відсутність.

За таких обставин, керуючись ч.1 ст. 406 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 провести в порядку письмового провадження, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, серед іншого, і про обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана частина статті повністю кореспондується із підпунктом 1 пункту 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, де зазначено про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 214 КПК, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

З матеріалів даного провадження вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення відносно нього юридичною особою «Еко-маркет», розташованою за адресою АДРЕСА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 161, 356, 364-1 КК України, за фактом відмови надати послуги, у зв`язку з відсутністю атрибуту (захисної маски), який йому було запропоновано надати, від чого він відмовився. При цьому, заявник вказував на те, що такими діями були порушені його права та свободи, гарантовані міжнародним пактом та Конституцією України, оскільки немає такого Закону, на підставі якого він вимушений був це зробити.

Проте, всупереч вимогам ст.214 КПК України, до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення так внесено і не було, що і обумовило звернення ОСОБА_5 до суду зі скаргою на бездіяльність правоохоронного органу, в якій заявник просив прийняти рішення, яким зобов`язати слідчого Конотопського РВП ГУНП в Сумській області внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, згідно його заяви від 18 січня 2022 року.

На думку колегії суддів, розглядаючи вказану скаргу ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її задоволення, з врахуванням того, що згідно чинного законодавства внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні об`єктивні дані, з яких можливо дізнатись про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дійти висновку про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, що ґрунтується на вимогах ст. 214 КПК України, а скарга ОСОБА_5 не містить інформації, яка б вказувала на наявність в діях продавця магазину «Еко маркет» ознак кримінальних правопорушень, по яким не ведеться досудове розслідування.

Також слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали була врахована і позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 16 травня 2019 року, в якій колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду наголошувала на тому, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Крім того, слідчим суддею було враховано і те, що начальником Конотопського РВП ГУНП в Сумській області заявнику ОСОБА_5 була надана відповідь з зазначенням підстав невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою та про припинення подальшого розгляду його звернення, з роз`ясненням порядку оскарження такого рішення, що свідчить про те, що заява останнього без реагування не залишилась.

При цьому колегія суддів, на спростування доводів апелянта стосовно того, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР визначальним є наявність самого повідомлення (відомостей) про вчинення кримінального правопорушення, звертає увагу на те, що само по собі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не має жодних правових наслідків без його належного обґрунтування та доказів на підтвердження незаконності дій зазначеної особи.

Що стосується доводів апелянта про те, що в Україні відсутній закон, яким заборонено будь якому суб`єкту відмовити у наданні йому послуг, якщо цей суб`єкт може надати таку послугу, то колегія суддів зауважує, що слідчим суддею було вірно враховано, що внаслідок розповсюдження хвороби СОVID-19 на території України, був встановлений карантин із законодавчо-визначеними обмеженнями, в тому числі, і щодо необхідності перебування у приміщеннях загального використання, до яких відносяться і магазини, з одягнутою на обличчя захисною маскою, з встановленням, у випадку порушення цих норм, певної відповідальності, і для осіб, які здійснюють продаж товару, а дії працівника «Еко маркет», в яких заявник вбачав ознаки кримінальних правопорушень, цілком узгоджуються з вимогами Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 (зі змінами), оскільки заявник перебував без засобів індивідуального захисту.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони також не спростовують правильність висновків, зазначених в оскаржуваній ухвалі, і будь яких обставин, які б свідчили про порушення чи недотримання слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді скарги ОСОБА_5 , колегією суддів не встановлено, як і не встановлено підстав, за яких скарга останнього підлягала б до задоволення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2022 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4