Справа № 353/833/21
Провадження № 11-кп/4808/299/22
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000331 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2022 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колінці Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, несудимого, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та учасника бойових дій (воїн-інтернаціоналіст), громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередньо обраний - у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 07 червня 2021 року. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 750000 грн (сімсот п`ятдесят тисяч гривень) моральної шкоди, в задоволенні решти вимог цивільного позову відмовлено.

Вирішено після вступу вироку в законну силу скасувати арешти на майно, накладені в цьому провадженні ухвалами слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 20225,39 грн (двадцять тисяч двісті двадцять п`ять гривень 39 копійок),

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, призначити покарання в межах санкції статті 118 КК України.

Вказує, що з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 06 червня 2021 року, перебуваючи в с. Колінці Тлумацького району, щоб добратись до м. Тлумач зупинив машину, якою керував потерпілий ОСОБА_11 . Під час поїздки з невідомих причин у них виник словесний конфлікт, ініціатором якого був саме потерпілий, який всупереч здорового глузду, безпричинно, почав негативно висловлюватись в адресу жителів с. Колінці та обвинуваченого, провокуючи конфліктну ситуацію.
Зазначає, що про незрозумілу та агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_11 повідомив суду свідок ОСОБА_12 , який в день трагедії переганяв корів з пасовиська, де назустріч йому виїхав автомобіль за кермом якого сидів ОСОБА_11 і поруч ОСОБА_7 , та розповів, що, опустивши вікно, водій почав кричати на нього нецензурною лайкою, та погрожував розстріляти та він не зрозумів кого. Зауважує, що при дослідженні відеофайлів з реєстратора автомобіля Nisan, яким користувався ОСОБА_11 , чітко прослідковується словесний конфлікт поєднаний з нецензурною лайкою, ініціатором якого був потерпілий, який супроводжує свої висловлювання ще й нанесенням ударів обвинуваченому, де останній просить не бити його. І така неадекватна поведінка ОСОБА_11 продовжується протягом усього часу перебування ОСОБА_7 в його автомобілі. Стверджує, що не надав належну оцінку таким діям потерпілого та тому, чому авто звернуло з головної дороги, з якою метою і якими намірами потерпілий поїхав на закинену пилораму, яка знаходиться в стороні від напрямку руху в м. Тлумач, що хотів довести чи зробити там, для чого брався за ножа, провокував конфлікт, бив обвинуваченого та обзивав його.
Посилається на те, що в своїх показаннях ОСОБА_7 вказав, що після цих образ та погроз які супроводжувались ще і, хоч й незначними, але ударами по його тілу, побачивши ніж в руці ОСОБА_11 , переживаючи за своє життя та усвідомлюючи, що дії потерпілого можуть загрожувати його життю, відбив руку, в якій побачив ніж та ненавмисно спричинив ножове поранення останньому.
На його думку, також судом не надано належної оцінки поясненням судово-медичного експерта ОСОБА_13 , яка проводила дослідження семи ножів, вилучених у помешканні ОСОБА_14 , вказала на ніж № 6, який за своїми ознаками міг відповідати за відповідними ознаками заподіяним колото-різаній рані, та на запитання сторони захисту про те, чи може вона ствердно заявити, що саме цим ножем було нанесено удару потерпілому, відповіла, що не може. Зауважує, що суд критично поставився до показів свідка ОСОБА_14 , співмешканки обвинуваченого, яка засвідчила, що ножем, яким, як припускає сторона обвинувачення, було нанесено удар потерпілому, того дня вона нарізала макарони в своєму помешканні і він (ніж) перебував постійно в тому місці, де був завжди.
Наголошує, що з огляду на ці обставини, ОСОБА_7 , відчувши реальну загрозу своєму життю, в ході опору діям ОСОБА_11 , спричинив йому ножове поранення, яке призвело до смерті останнього, що необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК України як убивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_11 .

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

06 червня 2021 року приблизно о 20 год. 20 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля церкви у с. Колінці Тлумацької ОТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, маючи намір добратися до місця проживання у м. Тлумач, зупинив автомобіль марки «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку.

Під час поїздки в салоні автомобіля між водієм ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 почав негативно висловлюватися на адресу жителів с. Колінці та особисто ОСОБА_7 , як уродженця вказаного населеного пункту. В подальшому, проїхавши незначну відстань, ОСОБА_11 зупинився поблизу пилорами ТзОВ ВКФ «Ритм», що розташована по вул. Гориста у м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області, після чого продовжили словесний конфлікт, який переріс у бійку.

В ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 . Так ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, взяв у руку ніж, який мав при собі, та наніс один удар в ділянку грудної клітки потерпілого спереду, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колотої рани грудної клітки справа з ушкодженням правої легені верхньої порожнистої вени серцевої сорочки, четвертого ребра справа, крововиливу в праву плевральну порожнину, що призвело до масивної внутрішньої крововтрати. Після чого ОСОБА_7 вийшов з автомобіля потерпілого та став на обочині дороги.

Рятуючи своє життя, потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 , поїхав у напрямку с. Колінці, де, знаходячись на вул. Шевченка, 2, с. Колінці, втратив керування та з`їхав у кювет, звідки був госпіталізований в КНП «Тлумацька ЦРЛ», де 06 червня 2021 року, не приходячи до свідомості, від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно з висновком експерта № 334 від 14 липня 2021 року ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки справа з пошкодженням 4-го ребра, правої легені, серцевої сумки, верхньої порожнистої вени, що супроводжувалось масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею і ускладнилось масивною крововтратою, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними в момент їх спричинення.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 ;

- представник потерпілого ОСОБА_10 просив залишити оскаржений вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , показанням судово-медичного експерта ОСОБА_13 , даним рапорту старшого інспектора-чергового ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області № 1296 від 06 червня 2021 року, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0000331, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, протоколу огляду місця події від 06 червня 2021 року з план-схемою, фототаблицями та відеозаписом, протоколам огляду місця події від 07 червня 2021 року, протоколу огляду трупа від 07 червня 2021 року з фотоілюстраціями, даним лікарського свідоцтва про смерть № 334 від 07 червня 2021 року, виданого Обласним бюро СМЕ Івано-Франківської ОДА, протоколу огляду від 07 червня 2021 року з флешносієм, яким було зафіксовано проведення огляду відеозаписів, наявних на SD-карті з відеореєстратора марки «ТЕХЕТ» DVR-443, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07 червня 2021 року, висновку експерта № СЕ-19/109-21/6701-БД з додатками № 1-3 від 23 вересня 2021 року, висновку експерта № 62 від 15 липня 2021 року, висновку експерта № СЕ-19/109-21/6700-БД з додатками № 1-3 від 27 серпня 2021 року, висновку експерта № СЕ-19/109-21/6699-БД з додатками № 1-3 від 18 серпня 2021 року, висновку експерта № СЕ-19/109-21/6698-БД від 16 серпня 2021 року, висновку експерта № 96 з фототаблицями № 1-6 від 27 липня 2021 року, висновку експерта № 60 від 07 липня 2021 року з таблицею, висновку експерта № 61 від 07 липня 2021 року, висновку експерта № 458 від 07 липня 2021 року з таблицею, висновку експерта № 464 від 29 червня 2021 року з таблицею, висновку експерта № 460 від 29 червня 2021 року з таблицею, висновку експерта № 461 від 30 червня 2021 року з таблицею, висновку експерта № 462 від 30 червня 2021 року з таблицею, висновку експерта № 275 від 01 липня 2021 року, висновку експерта № 334 від 14 липня 2021 року, висновку експерта № 433 від 08 червня 2021 року, висновку експерта № 92 від 01 липня 2021 року з фототаблицями, висновку експерта № 990 від 09 липня 2021 року, висновку експерта № 439 від 08 серпня 2021 року за наслідками проведення судово-медичної експертизи рідкої крові ОСОБА_7 , висновку судово-психіатричного експерта № 185/2021 від 09 серпня 2021 року, даним постанов про визнання речей та предметів речовими доказами від 07 червня 2021 року, речовим доказам.
При цьому, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його версія події, перевірені судом першої інстанції та оцінені у сукупності з усіма іншими відомостями, які вбачаються з доказів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_7 не можуть бути кваліфіковані як убивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Суд апеляційної інстанції вважає переконливими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 діяв з умислом на позбавлення життя потерпілого, передбачав і свідомо допускав настання смерті ОСОБА_11 , а не захищався від його неправомірних дій.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого, суд першої інстанції виходив з усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя, за допомогою якого було нанесено смертельне ножове поранення, цілеспрямованість дій обвинуваченого - сильний удар ножем в життєвоважливу ділянку тіла (грудна клітка на рівні 4 ребра), характер та локалізацію тілесних ушкоджень, незначний проміжок часу між спричиненням тілесних ушкоджень і смертю, поведінку обвинуваченого і потерпілого, яка передувала кримінальному правопорушенню, та дії обвинуваченого після вчинення злочину.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги твердження сторони захисту про те, що саме потерпілий був ініціатором конфлікту.

Суд першої інстанції, крім іншого, врахував, що з дослідженого відеозапису з відеореєстратора з машини потерпілого слідує, що саме ОСОБА_11 провокував сварку, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_7 , інших мешканців с. Колінці та словесно погрожував обвинуваченому. А також, що свідок ОСОБА_12 пояснив, що молодий чоловік, який був за кермом автомобіля, нахилився та висловився в його сторону матом та сказав, що треба розстрілювати, однак кого саме він не зрозумів.

При цьому, суд першої інстанції зауважив, що з звукоряду цього відеозапису чутно звуки ударів та зрозуміло, що ці удари наносились потерпілим обвинуваченому. Крім цього, на цьому відеозаписі відсутні будь-які згадки про наявність у потерпілого ножа та погроз потерпілого в сторону ОСОБА_7 про застосування ножа.

Також, згідно з висновками судово-медичної експертизи наявні у ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження (садна правої, лівої гомілки та в ділянці лівого коліна) не відповідають локалізації ударів, на які вказував обвинувачений (голова, плечі) при допиті в судовому засіданні. Жодних тілесних ушкоджень в ділянці голови та плечей обвинуваченого виявлено не було, що вказує на те, що навіть при наявності ударів в ці частини тіла обвинуваченого, вони не носили загрозливого характеру та не могли бути сприйняті обвинуваченим як загроза його життю.

В суді першої інстанції спростовано твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 саме рятуючи своє життя відбив руку потерпілого, в якій був ніж, внаслідок чого ніж попав у грудну клітку потерпілого. Такі доводи суд першої інстанції правильно вважав неспроможними, враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він побачив ніж у лівій руці ОСОБА_11 , а правою рукою останній тримав його за шию, локалізацію рани, опис ножа, як знаряддя злочину, та співставляючи наявне у потерпілого внаслідок удару тілесне ушкодження.

Обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_7 зазнав такого суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_11 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, та на відсутність будь-якої іншої можливості уникнути його, ніж шляхом нанесення удару ножем в ділянку грудної клітки спереду, не встановлено і під час апеляційного розгляду.

Також, як встановив суд першої інстанції після завдання ножем удару в грудну клітку ОСОБА_16 та розуміючи, що ОСОБА_11 є пораненим, обвинувачений жодним чином не намагався його врятувати самостійно, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не повідомив поліцію або ще кого-небудь, натомість просто пішов до себе додому та поводився так, ніби нічого не відбулось, що також спростовує твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого наміру вбивати потерпілого.

Так, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, завдані обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки справа з ушкодженням 4-го ребра, правої легені, серцевої сумки, верхньої порожнистої вени, яка супроводжувалась масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею, та ускладнилась масивною крововтратою, є тяжкими та такими, що є небезпечними для життя в момент спричинення. В даному випадку вони призвели до смерті потерпілого. Як зазначено у висновках експерта, після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий міг чинити які-небудь самостійні рухи (кричати, пересуватися, говорити, оборонятися, керувати автомобілем). Отже, потерпілий міг бути врятований у разі надання йому невідкладної медичної допомоги.

На думку суду апеляційної інстанції, у суду першої інстанції були підстави критично оцінити показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 , вважати їх такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності. Такі суперечливі та непослідовні, враховуючи пояснення ОСОБА_7 , який спочатку повідомляв про свою повну невинуватість, потім повністю визнавав свою вину, а в дебатах повідомив про необережне нанесення одного удару потерпілому та відсутність у нього умислу вбити потерпілого, покази ОСОБА_14 , які зафіксовані на відеозаписі, що є додатком до огляду місця події її господарства, дані відеозапису з відеореєстратора, де ОСОБА_7 визнає те, що він вживав алкоголь на цвинтарі, експертиз, відповідно до яких будь-яких слідів на вказаному ножі не виявлено, та того, що при огляді автомобіля потерпілого не було виявлено жодних колючо-ріжучих предметів, якими би могло бути заподіяне тілесне ушкодження потерпілому.

Показання судово-медичного експерта ОСОБА_13 , яка проводила дослідження семи ножів, вилучених у помешканні ОСОБА_14 , вказала на ніж № 6, в частині відповіді на запитання сторони захисту, що вона не може ствердно заявити, що саме цим ножем було нанесено удару потерпілому, самі по собі не впливають на висновки суду про знаряддя вчинення правопорушення, враховуючи завдання проведеної нею експертизи та відомості, на які вказує сукупність інших доказів.

Частиною 1 ст. 115 КК України передбачено відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ст. 118 КК України за умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України) з об`єктивної сторони, як і умисне вбивство, характеризується дією у виді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діями і наслідками. Проте, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мета - захист охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої для припинення або відвернення посягання. Відповідальність настає лише у випадку перевищення особою, яка захищається, меж необхідної оборони за наявності підстав до її здійснення. Право на необхідну оборону виникає з моменту створення особою, яка здійснює посягання, реальної небезпеки заподіяння істотної шкоди охоронюваним суспільним відносинам (життю і здоров`ю), і діє до припинення таких дій і усвідомлення (реальної можливості усвідомити) особою, яка здійснює захист, факту остаточного припинення особою, яка посягає, суспільно небезпечних дій. Заподіяння шкоди особі, яка здійснює посягання, обумовлено необхідністю негайного відвернення або припинення такого посягання, яка виникає коли зволікання з боку того, хто обороняється, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять перевищення меж необхідної оборони.

З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати саме за ч. 1 ст. 115 КК України.

У даному випадку усунені сумніви у винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції навів переконливі мотиви, з яких відкинув доводи сторони захисту.

За таких обставин, враховуючи наявність належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для зміни вироку суду першої інстанції та перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, а тому оскаржений вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4