Справа №754/3874/22. Провадження №11-кп/824/2561/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 152, Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ч. ч. 1, 3 ст. 301, ч. ч. 1, 3 ст. 301-1 КК України.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

27 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
сторони захисту адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0000577 від 29 червня 2021 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 152, ч. ч. 1, 3 ст. 301, ч. ч. 1, 3 ст. 301-1 КК України,

застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання пі вартою на 60 днів, до 11 серпня 2022 року (включно).

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Клопотання прокурора задоволено.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, які відносяться відповідно до ст. 12 КК України, в тому числі і до категорії особливо тяжких, в тому числі і проти статевої свободи та статевої недоторканості, потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа, не працює, те що обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, які на даний час не допитані в ході судового розгляду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто суспільна небезпека обвинуваченого є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13.06.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обрати інший запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт; постановити нову ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться в "Київському слідчому ізоляторі" Міністерства юстиції України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано на підставі формального перерахування ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України та не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу. Зазначає, що не взято до уваги особу обвинуваченого, який працює, має власне житло і міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, має стабільний дохід, має матір 1954 року народження, якій допомагає.

Також наголошує на тому, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 відсутні або низькі та вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі обвинуваченого, оскільки клопотання про його участь в судовому засіданні не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження під №0000577 від 29 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 152, ч. ч. 1, 3 ст. 301, ч. ч. 1, 3 ст. 301-1 КК України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання пі вартою на 60 днів, до 11 серпня 2022 року (включно).

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що суспільна небезпека обвинуваченого є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, Європейський Суд з прав людини, зокрема у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання пі вартою на 60 днів, до 11 серпня 2022 року (включно), колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Зокрема, судом були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особами обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Враховуючи, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, в тому числі і проти статевої свободи та статевої недоторканості, потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа, не працює, те що обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, які на даний час не допитані в ході судового розгляду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто суспільна небезпека вказаної особи є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності застосування тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не встановила.

Доводи сторони захисту про те, що не взято до уваги особу обвинуваченого, який працює, має власне житло і міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, має стабільний дохід, має матір 1954 року народження, якій допомагає, не є підставами для скасування запобіжного заходу, крім того, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 відсутні або низькі та вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло, не є обґрунтованими, та спростовуються наявними матеріалами провадження.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Отже, приймаючи рішення про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання пі вартою на 60 днів, до 11 серпня 2022 року (включно), залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 з ю б і ОСОБА_10 . М и к о л ю ОСОБА_11 Ш р о л ь