Провадження №11-кп/801/230/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000306 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого, неодруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2021 року та постановити ухвалу якою кримінальне провадження № 0000306 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2021 року скасувати.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначено покарання у виді шести років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня вступу вироку в законну силу, зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 14.06.2020 до дня набрання вироком законної сили день за день.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 20973,74 грн.
Долю речових доказів вирішено .
Як убачається з вироку 14 червня 2020 року, близько 12 год 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи біля ТОВ "Полі-Пак" на вул.Заводській 34/3 у м.Хмельницький, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, наніс один удар металевими ножицями в ліву ділянку грудної клітки потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом в якості належного та допустимого доказу в основу обвинувального вироку суду покладено висновок експерта №743 від 15.10.2020 року, однак для отримання вказаного доказу було використано біологічний матеріал обвинуваченого, що отриманий без забезпечення права останнього на захист, що вбачається з протоколу від 19.06.2020 року.
15.06.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за таких обставин сторона обвинувачення була зобов`язана з цього моменту забезпечити ОСОБА_7 правову допомогу захисника при проведенні усіх слідчих дій, у тому числі і відібранні біологічних зразків.
З урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи № 360 від 24.06.2020 року ОСОБА_7 мав безспірне право на захисника.
При проведенні обшуку квартири обвинуваченого 14.06.2020 року, в порушення ч.3 ст. 223 КПК України не було забезпечено участі обвинуваченого, як власника помешкання, його захисника, що мав би бути забезпечений йому як затриманому.
За таких обставин, докази не можуть бути прийняті судом в якості допустимих на підставі п.1,п.3 ч.2 ст. 87 КПК України.
Суд, відмовивши у задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000464, не забезпечив можливість надання доказів на доведення позиції захисту.
Судом безпідставно було відмовлено в проведенні одночасного допиту обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 для усунення розбіжностей між їхніми показами.
За таких обставин, враховуючи, що провина ОСОБА_7 не доведена належними та допустимими доказами, поза розумним сумнівом, кримінальне провадження щодо обвинуваченого підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що вирок суду є незаконним, необгрунтованим без повного та всебічного зясування всіх обставин справи та без надання їм належної оцінки.
Обвинувачений звертає увагу суду на те, що 28.10.2021 року стороною захисту, в порядку ст. 333 КПК України подано клопотання до суду першої інстанції про тимчасовий доступ до інформації, що міститься у матеріалах кримінального провадження № 0000464, яка має істотне значення для доведення у суді відсутності мотиву у обвинуваченого нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .
Обвинувачений просить не враховувати сумнівні показання ОСОБА_10 , що були надані на досудовому розслідуванні, а саме те що обвинувачений наносив потерпілому тілесні ушкодження у виді колоторіжучого поранення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого, захисника, вирок суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задоволити вимоги апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисника, обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України належним чином умотивував своє рішення, перевірив та дав оцінку показам обвинуваченого, потерпілого, свідка, доказам.
З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції провів розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК у межах висунутого обвинувачення.
При цьому, суд першої інстанції дотримався приписів, установлених статтями 10, 22 КПК, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.
Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Таких порушень закону, які були б істотними та потягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, суд зробив на підставі ретельно досліджених в судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів.
В апеляційній скарзі захисник викладає доводи щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 також вказує на наявність підстав для скасування вироку суду.
Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг , суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційних скарг захисника, обвинуваченого безпідставними.
Доводи сторони захисту, що вина ОСОБА_7 не доведена належними, допустимими доказами спростовується матеріалами кримінального провадження.
Очевидними ознаками недопустимості доказів згідно з вимогами ст.87 КПК України визначені випадки, коли докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частиною 2 ст.87 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, коли суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Суд в дотримання вимог ст. 86, ст. 87 КПК України перевірив докази з точки зору достовірності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Сторона захисту вказує про порушення права на захист ОСОБА_7 під час досудового розслідування.
Однак такі твердження не знайшли свого підтвердження.
Дійсно 15.06.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
Відповідно ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою від 14.06.2020 року № 022-0001045 на підставі повідомлення слідчого управління ГУНП у Хмельницькій області старшого слідчого з ОВС ОСОБА_12 від 14.06.2020 року № 022-000234 регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області ОСОБА_7 призначено захисника ОСОБА_13 .
Крім цього, повідомлення про підозру від 15.06.2020 року було вручено ОСОБА_7 за участі захисника ОСОБА_13 .
В подальшому на виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2020 року регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області ОСОБА_7 призначено захисника ОСОБА_14 , оскільки захисник ОСОБА_13 заявив клопотання про неможливість його участі у даному кримінальному провадженні у зв`язку з конфліктом інтересів.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №360 від 24.06.2020 ОСОБА_7 на даний час виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області призначався захисник, право його на обов`язкову участь захисника в зв`язку з встановленням психологічних вад було забезпечено.
В апеляційній скарзі сторона захисту вказала про визнання недопустимими доказом висновку експерта № 743 від 15.10.2020 року вказуючи, що для отримання цього доказу використано біологічний матеріал, отриманий з порушенням КПК, тобто без захисника.
Однак, в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (провадження № 51-10384км18), зазначено, що кримінальний процесуальний кодекс чітко розмежовує такі слідчі дії як освідування особи (ст. 241 КПК) та отримання зразків (у тому числі біологічних) для експертизи (ст. 245 цього Кодексу); положеннями ч.3 ст. 245 КПК визначено, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Кодексу, яка, у свою чергу, не містить вимог щодо обов`язкової участі захисника під час слідчої дії.

З матеріалів даного кримінального провадження убачається, що відбирання біологічних зразків у ОСОБА_7 було здійснено відповідно до вимог ст. 245 КПК на підставі постанови прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальної органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Хмельницької області ОСОБА_15 від 15.06.2020 року та за наявності добровільної згоди ОСОБА_7 , що засвідчено його підписом у протоколі отримання зразків для експертизи від 19.06.2020 року.
Так, відповідно до положень частини 3 ст. 245 КПК відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу.
У ч. 3 ст. 245 КПК містяться відповідні гарантії, встановлені законодавцем саме для відбирання біологічних зразків у особи, - у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Відбирання біологічних зразків у особи без участі захисника не вказує на порушення як вимог ч. 3 ст. 245 і ст. 241 КПК у їх взаємозв`язку, так і приписів ч. 7 ст. 223 КПК.

Захисник викладає доводи про недопустимість доказу протоколу обшуку від 14.06.2020 року.
Відповідно до статей 234, 235 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Згідно матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ухвалою від 15.06.2020 року задовольнив клопотання слідчого СУ ГУНП у Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_16 про проведення обшуку, який було проведено 14.06.2020 року за адресою АДРЕСА_2 , в.Хмельницькому слідчим СУ ГУНП у Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_16 за участі понятих та відеофіксації.
Правомірність підстав для проведення обшуку без ухвали слідчого судді була предметом дослідження слідчим суддею, який здійснював судовий контроль під час досудового розслідування, і слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ч.3 ст.233 КПК України підстав для проведення обшуку квартири до постановлення ухвали слідчого судді.
Сама слідча дія, обшук квартири обвинуваченого ОСОБА_7 , проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, у відповідності до ст. 236 КПК України, із зазначенням слідчого, який проводив обшук та в присутності понятих.
Не є підставою для визнання доказу, отриманого під час цієї слідчої дії, недопустимим, оскільки згідно зі ст. 236 КПК України питання щодо присутності підозрюваного під час проведення обшуку вирішується за розсудом слідчого, підстави вважати протокол обшуку, проведеного за відсутності ОСОБА_7 , недопустимим доказом відсутні.

Захисник та обвинувачений звертають увагу на те, що судом відмовлено під час судового розгляду захиснику в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000464 від 17.09.2020 року, де можуть міститися докази, що могли б пояснити мотиви, дійсні наміри потерпілого ОСОБА_10 та події, якi мали місце безпосередньо перед заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.10.2021 року в задоволенні клопотання захисника про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження відмовлено у зв`язку з тим, що захисником не наведено достатніх та переконливих доводів того, що документи стосовно яких ставилося питання про тимчасовий доступ мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України.
Під час апеляційного розгляду апеляційним судом також відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки матеріали кримінального провадження № 0000464 від 17.09.2020 року щодо викрадення мобільного телефона не містять документів, що мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні №0000306 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України в межах висунутого обвинувачення, перевіривши та проаналізувавши всі докази, які вказують на обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

Захисник вважає сумнівними покази потерпілого ОСОБА_10 та безпідставною відмову в проведенні одночасного допиту обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 .
Під час судового розгляду вказані особи були допитані , відповідно суд дав їхнім показам належну оцінку у сукупності з іншими доказами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно перевірив обставини вчинення кримінального правопорушення, оцінив та проаналізував всі докази, які мають значення для прийняття правильного рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про те, що він не наносив потерпілому ОСОБА_10 ножицями тілесні ушкодження, а покази потерпілого є сумнівними, під час апеляційного розгляду звертав увагу, що у нього мали місце тілесні ушкодження заподіяні йому потерпілим.
Судом першої інстанції перевірено та встановлено, що згідно висновку експерта №528 від 30.06.2020 року дійсно у ОСОБА_7 станом на 19.06.2020 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран м`яких тканин лівого передпліччя, правого передпліччя, що могли утворитися не менше ніж від десятиразової травмуючої дії ріжучого предмета, яким могло бути лезо клинка, цим же висновком експерта встановлено, що локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 доступні для їх утворення власноручно і не є специфічними та характерними для їх утворення при самообороні.
Суд з урахуванням висновку експерта, № 528 від 30.06.2020 року, в сукупності прийнявши до уваги висновок експерта № 743 від 15.10.2020 року, згідно якого на ножі, вилученому за місцем проживання обвинуваченого, виявлено сліди крові людини зразка крові ОСОБА_7 , дав оцінку доводам версії обвинуваченого ОСОБА_7 про напад на нього потерпілого та заподіяння ножем йому тілесних ушкоджень та дійшов висновку, що ОСОБА_7 самостійно заподіяв собі порізи ножем з метою підтвердження власної версії про напад на нього потерпілого та заподіяння ножем йому тілесних ушкоджень.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що покази потерпілого щодо обставин, механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень, характеру є послідовними, узгоджуються з висновком судово-медичного експерта №533 від 17.08.2020, згідно якого 14.06.2020 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки в проекції 6-го ребра по передній пахвовій лінії з довжиною ранового каналу 4 см, який направляється косо знизу вверх, справа наліво, що ускладнилося розвитком лівобічного гемопневмотораксу в плевральній порожнині, підшкірною емфіземою лівої половини грудної клітки, яке могло утворитися від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, за механізмом "удар проколювання тканин занурення розрізання тканин", яке за своїми ознаками відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння (завдання). Властивості наведеного поранення не виключають можливості його утворення за тих обставин, які зазначені в постанові про призначення судово-медичної експертизи та самим потерпілим під час обстеження 22.06.2020 року, з висновком експерта № 80 від 02.11.2020 року, згідно якого на лицевій поверхні середньої третини лівої половини переду футболки потерпілого ОСОБА_10 виявлено, не пов`язане із повсякденним вжитком даного предмету чоловічого верхнього плечового одягу, проникаюче або наскрізне тупо-колоте пошкодження трикотажної пряжі, що могло утворитись від одноразової клиновидної механічної дії тупо-загостреного або затупленого кінця чи вістря якогось видовженого твердого травмуючого предмету із ймовірно пласкою обмеженою контактною поверхнею і колючими властивостями. Виявлене на футболці ОСОБА_10 наскрізне тупо-колоте пошкодження трикотажної пряжі ймовірно є заподіяне вістрям лез зіставлених між собою рівновеликих кривих браншів наданих для експертизи, в якості передбачуваного знаряддя травми, металевих медичних ножиць заводського виготовлення, або ж вістрям іншого предмету чи знаряддя зі схожими конструктивними, технологічними і експлуатаційними ознаками. Однобічно-гострий клинок наданого для експертизи господарського або кухонного ножа заводського виготовлення за своїми первісними: конструктивними, технологічними і експлуатаційними груповими ознаками не може бути передбачуваним знаряддям травми.
Факт заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 підтверджується показами потерпілого ОСОБА_10 , що 14.06.2020 по вул.Заводській біля фірми "Полі-Пак" під час сварки ОСОБА_7 витягнув з кишені медичні ножиці із загнутими кінцями і вдарив його ними в ліву частину грудей та утік. Заперечив покази ОСОБА_7 про те, що він мав ніж і порізав ним руки обвинуваченому.
Суд дав вірну оцінку показам обвинуваченого, що він не наносив потерпілому ОСОБА_10 ножицями тілесні ушкодження та оцінив критично.
З чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином перевірив та проаналізував показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , обвинуваченого, в дотримання вимог ст. 86 КПК України допустимість доказів, а саме протокол огляду місця події від 14.06.2020 з фотоілюстраціями, згідно якого місце вчинення злочину ділянка території, вкрита бетонними плитами поряд із залізничними коліями, поблизу буд. АДРЕСА_3 ; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.06.2020, згідно якої ОСОБА_10 просить притягнути до відповідальності особу, яка 14.06.2020, біля буд. АДРЕСА_3 , гострим предметом спричинила йому тілесне ушкодження грудної клітки зліва; протокол отримання зразків для проведення експертизи від 22.06.2020, згідно якої у потерпілого ОСОБА_10 відібрано зразки крові; довідку КП "Хмельницька міська лікарня" від 15.06.2020 про те, що ОСОБА_10 з 14.06.2020 перебуває в хірургічному відділенні №1 з діагнозом: проникаюча колото-різана рана лівої половини грудної клітки; висновок експерта №533 від 17.08.2020, згідно якого 14.06.2020 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки в проекції 6-го ребра по передній пахвовій лінії з довжиною ранового каналу 4 см, яке могло утворитися від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, за механізмом "удар проколювання тканин занурення розрізання тканин", яке за своїми ознаками відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння (завдання). Властивості наведеного поранення не виключають можливості його утворення за тих обставин, які зазначені в постанові про призначення судово-медичної експертизи та самим потерпілим під час обстеження 22.06.2020; протокол обшуку від 14.06.2020 та відеозапис його проведення, згідно якого за місцем проживання обвинуваченого на АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено, поряд з іншим, кухонні ножі, чорну футболку, кеди з плямами бурого кольору, ножиці; протокол обшуку від 14.06.2020 та відеозапис його проведення, згідно якого в шафі в коридорному приміщенні за місцем проживання обвинуваченого на АДРЕСА_2 , виявлено помаранчеві кросівки, які належать ОСОБА_11 ; протокол отримання зразків для проведення експертизи від 19.06.2020, згідно якого у підозрюваного ОСОБА_7 відібрано зразки крові; протокол №3250т/121/14-2020 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 02.07.2020 із аудіозаписами на оптичному диску; протокол огляду диску із відеозаписами від 21.09.2020 та відеозаписами на оптичному диску, згідно яких вбачається, що камерами спостереження ТОВ "Полі-Пак" на вул.Заводській 34/3 у м.Хмельницький, яке знаходиться поблизу місця вчинення злочину, зафіксовано перебування обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 на місці події в обідню пору 14.06.2020; висновок експерта №743 від 15.10.2020, згідно якого на ножицях, вилучених під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, виявлені клітини з ядрами, які містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_10 ; оглянутим в судовому засіданні речовим доказом ножицями, на яких виявлені клітини з ядрами, які містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_10 та які впізнав обвинувачений в судовому засіданні як такі, що вилучені у нього місцем проживання; висновок експерта №319 від 20.07.2020, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На чорній футболці та лівому кросівку, які вилучені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген В, яка може належати особі (особам), в крові якої (яких) знаходиться антиген В, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 ; висновок експерта №80 від 02.11.2020, згідно якого на лицевій поверхні середньої третини лівої половини переду футболки потерпілого ОСОБА_10 виявлено, не пов`язане із повсякденним вжитком даного предмету чоловічого верхнього плечового одягу, проникаюче або наскрізне тупо-колоте пошкодження трикотажної пряжі, що могло утворитись від одноразової клиновидної механічної дії тупо-загостреного або затупленого кінця чи вістря якогось видовженого твердого травмуючого предмету із ймовірно пласкою обмеженою контактною поверхнею і колючими властивостями. Виявлене на футболці ОСОБА_10 наскрізне тупо-колоте пошкодження трикотажної пряжі ймовірно є заподіяне вістрям лез зіставлених між собою рівновеликих кривих браншів наданих для експертизи, в якості передбачуваного знаряддя травми, металевих медичних ножиць заводського виготовлення, або ж вістрям іншого предмету чи знаряддя зі схожими конструктивними, технологічними і експлуатаційними ознаками. Однобічно-гострий клинок наданого для експертизи господарського або кухонного ножа заводського виготовлення за своїми первісними: конструктивними, технологічними і експлуатаційними груповими ознаками не може бути передбачуваним знаряддям травми.
Перевіривши рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
За змістом, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. 50, ст. 65 КК України, визначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстави, визначені ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст.404,405,407,409,413,414,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційних скарг.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.11.2021 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
На підставі ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4