Справа № 148/1151/22
Провадження №1-кп/148/157/22
У Х В А Л А
Іменем України

27 вересня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

особи стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів виховного характеру ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника служби у справах дітей ОСОБА_9

представника ювенальної превенції ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000096 внесеного в ЄРДР від 07.07.2022 відносно неповнолітнього

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця с. Петрівське, Старобешівського району, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, студент 1 курсу ВПУ 41 м. Тульчин, не одружений, не судимий, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2022 на адресу Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 погоджене прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_12 про застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_7 щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , який не досяг віку кримінальної відповідальності.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
04.07.2022 близько 16:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля Броварського ставу, що розташований у м. Тульчин по вул. Броварській, побачив знайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . В подальшому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_6 , підбіг до ОСОБА_4 та між ними виникла сутичка, під час якої, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи умисел на завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область голови зліва, а саме по скроні, від якого ОСОБА_4 відступив назад, однак, ОСОБА_6 , продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ще один удар ОСОБА_4 коліном правої ноги в область живота, після чого, вдарив кулаком правої руки в область голови, а саме лівої скроні, та вдарив кулаком лівої руки в область правого ока, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці обличчя, яке по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Неповнолітній ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно - небезпечного діяння при наведених вище обставинах визнав, щиро покаявся у скоєному. Суду пояснив, що дійсно 04.07.2022 біля 16:30, він в м. Тульчині, біля броварського ставу, наніс тілесні ушкодження потерпілому, за обставин, які вказані в клопотанні. Просив клопотання прокурора задовольнити.
У судовому засіданні встановлено, що вчинення неповнолітнім ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, також підтверджується дослідженими судом доказами, такими як: витяг з ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, постановою про визнання речовими доказами.
Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру докази переконують суд, що неповнолітній ОСОБА_6 , який не досяг віку кримінальної відповідальності станом на момент вчинення кримінального правопорушення, 04.07.2022 близько 16:30 год. вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (проступку), тобто умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідальність за яке передбачена ст. 125 ч.1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нових кримінальних правопорушень.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора, запевнила суд, що може забезпечити належний догляд за сином, приділяти більше увагу його вихованню та розвитку. Просила звільнити сина від кримінальної відповідальності та передати під її нагляд.
Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері підтримав.
Представник служби у справах дітей Тульчинської міської ради ОСОБА_9 та представник ювенальної превенції Тульчинського РВП ОСОБА_10 не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру, так як вважають їх застосування доцільним та ефективним.
Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 , в судовому засіданні, не заперечили щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_6 підлягає задоволенню, як обґрунтоване з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 125 ч.1 КК України настає з шістнадцяти років.
Відповідно до копії паспорта № НОМЕР_1 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отже, неповнолітньому ОСОБА_6 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не виповнилось шістнадцяти років, тобто не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ст. 125 ч.1 КК України.
Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК України «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».
Відповідно до ст. 484 ч. 2 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За правилами ст. 97 ч.2 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.
В свою чергу, частиною другою статті 105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Частиною 3 даної статті визначено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом із батьками в с. Суворовське Тульчинського району, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Сім`я є багатодітною, до складу якої входять батьки та дев`ятеро дітей, троє з яких є повнолітніми, та є внутрішньо переміщеними особами. Вихованням і утриманням дітей займаються батьки. Які працюють. Мати позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалася, працює та займається вихованням та утриманням дітей, спроможна здійснювати позитивний виховний вплив на сина, постійно й належним чином контролювати його поведінку.
Із показань законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 матері ОСОБА_7 , пояснень представників Служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції, а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і приєднаних до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_6 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння закінчив дев`ять класів Сільницької гімназії. За місцем навчання у вказаному закладі освіти характеризується позитивно. Товариський, відповідальний, дисциплінований, чесний, поважає менших та старших за себе, не залишає друзів в біді, виконує вчасно покладені на нього обов`язки. Має середній, достатній та високий рівень знань. Не має шкідливих звичок. Брав участь в громадському житті школи, любить спорт.
Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до неповнолітнього суд враховує думки прокурора, захисника, законного представника, представника Служби у справах дітей, представника сектору ювенальної превенції,а також самого неповнолітнього, його ставлення до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, дані про сім`ю, здатність матері забезпечити позитивний виховний вплив на сина, а також постійний контроль за його поведінкою, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме застереження та передача під нагляд матері, відповідно до вимог ст.ст. 97, 105КК України, оскільки він не вийшов з-під контролю батьків, навчається на даний час у ВПУ, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні матір`ю контролю за його поведінкою, а мати згодна на застосування щодо її сина примусових заходів виховного характеру.
Суд ухвалюючи таке судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29КПК та розділу XI КК України.

Відповідно до ч. 3 ст.105 КК України та роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», тривалість заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього... Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що до ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_7 слід застосувати тривалістю в один рік з метою ефективності його наслідків, оскільки він, на переконання суду, є достатнім для виправлення неповнолітнього.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру суд своєчасно інформує про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах неповнолітніх.
Керуючись ст. ст. 97 ч.2, 105 ч.2 п.3 КК України, ст.ст. 484, 498-501 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 погоджене прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_12 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_6 - задовольнити.
Встановити примусові заходи виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця с. Петрівське, Старобешівського району, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, студент 1 курсу ВПУ 41 м. Тульчин, не одружений, не судимий, у вигляді застереження та передати ОСОБА_6 , під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 строком на один рік.
Копію ухвали надіслати Службі в справах дітей Тульчинської міської ради Вінницької області та Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області для здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру.
Речові докази, визнанні відповідно до постанови дізнавача від 07.07.2022, DVD-диск із відеозаписом подій, зберігати при матеріалах кримінального провадження прокуратурі, так як останній суду не надавався.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: