Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/409/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 153 (118) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Долинська Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, до строку позбавлення волі ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення - один день позбавлення волі, за період з 13 жовтня 2019 року по день набрання законної сили даним вироком суду.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням у тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої (сексуальне насильство) щодо неповнолітньої особи, за наступних обставин.

13.10.2019 року після 11.00 год. ОСОБА_8 перебуваючи біля магазину «Оптовичок», розташованого по вул. Літвінова в смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, побачив раніше незнайому йому дівчину, як з`ясувалось в подальшому була неповнолітньою - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в нього раптово виник умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло особи, без добровільної згоди потерпілої.

На виконання свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що потерпіла є неповнолітньою, почав переслідувати її. Дочекавшись доки остання зайде у безлюдне місце наздогнав її демонструючи свій статевий орган.

У подальшому продовження своїх протиправних дій, направлених на вчинення насильницьких дій сексуального характеру ОСОБА_8 ударом в спину потерпілої повалив її на землю. Користуючись перевагою у фізичній силі, почав її силоміць утримувати, роздягати торкаючись руками її тіла. Для подолання фізичного опору застосовуючи насильство спричинив удар рукою в область обличчя та стискання рота, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла почала пручатися, чинити йому опір та голосно кликати на допомогу.

В цей час, крики на допомогу неповнолітньої ОСОБА_9 були почуті ОСОБА_10 , яка почала бігти в її напрямку, як наслідок, ОСОБА_11 , розуміючи, що він може бути застигнутий на місці скоєння кримінального правопорушення, відпустив неповнолітню ОСОБА_9 та побіг у напрямку будинку АДРЕСА_3 , залишивши місце скоєння кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання встановивши іспитовий строк.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що надаючи оцінку відомостям, які характеризують обвинуваченого, суд першої інстанції не об`єктивно оцінив, як обставини справи так і однобічно поставився до відомостей які характеризують обвинуваченого.

На думку сторони захисту, ізолюючи обвинуваченого від суспільства суд мав врахувати, що обвинувачений обвинувачувався лише у замаху на вказаний злочин (ч. 3. ст. 15 КК України). Крім переляку потерпілої будь-яких негативних наслідків дії ОСОБА_8 не спричинили.

Крім того, захисник вважає, що визнання вини та щире каяття обвинуваченого є пом`якшуючою обставиною, яку суд мав враховувати при призначенні покарання. Ці обставини та те, що обвинувачений є особою яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась дає підстави вважати, що ізоляція від суспільства обвинуваченого не є тим співмірним покаранням за його дії. Також захисник зазначає, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 13 жовтня 2019 року і по день проголошення вироку вже фактично відбув покарання виді позбавлення волі терміном два роки шість місяців і десять днів.

На думку захисника цього терміну покарання цілком достатньо для виправлення обвинуваченого з урахуванням злочину, який він не довів до кінця. Тому за вказаних вище обставин суд на підставі статті 75 КК України мав звільнити обвинуваченого від відбування покарання визначивши йому іспитовий строк.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку районного суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах поданої апеляційної скарги, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.153 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.
На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, правильно кваліфікувавши кваліфікувавши його дії, як вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням у тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої (сексуальне насильство) щодо неповнолітньої особи.
Так, як фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікація дій і доведеність вини ОСОБА_8 ніким з учасників процесу не заперечується, а тому згідно ст. 404 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію та доведеність вини.
Що стосується апеляційних доводів захисника щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції призначенив з имог ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для його пом`якшення, в тому числі застосування ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, його вік, стан здоров`я, а також те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, та призначив йому мінімальне за розміром покарання у межах санкції ч.3 ст. 153 КК України.
Колегія суддів визначену обвинуваченому судом першої інстанції міру покарання, а саме, вид та розмір покарання, вважає обґрунтованим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання особі винного, а саме неврахування судом першої інстанції при призначенні йому покарання обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття то колегія судді ввважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження відповідно до яких, суд не знайшов підстав для врахування такої обставини належним чином мотивувавши своє рішення.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника, що внаслідок дій обвинуваченого тяжких наслідків для потерпілої не настало, оскільки основним безпосереднім об`єктом насильницьких дій сексуального характеру є статева свобода чи статева недоторканність. А тому в даному випадку настання наслідків не є необхідною умовою для притягненя особи до відповідальності.
Безпідставними також є доводи захисника про те, що ОСОБА_8 обвинувачувався лише у замаху на вказаний злочин, оскільки останні визнаний винуватим у вчиненні закінченого злочину, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, кваліфікацію якого сторона захисту в апеляційній скарзі під сумнів не поставила.
Що стосується аргументів, наведених у апеляційній скарзі, щодо того, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки при призначенні покарання вказана обставина повною мірою врахована, про що зазначено в мотивувальній частині вироку.
Крім того, колегія суддів переконана, що вказана обставина, з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке є тяжким, вчиненим проти здоров`я статевої свободи неповнолітньої особи, не можуть слугувати підставою до застосування при призначенні обвинуваченому положень ст. 75 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, є справедливим, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України, а тому підстав до задоволення апеляційної скарги захисника не має.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2022 року, стосовно ОСОБА_8 , без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4