Справа №463/2965/22
Провадження №1-кс/463/1992/22
У Х В А Л А

02 травня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, №0000329 від 7 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та №0000434 від 23 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч.ч. 1-4 ст. 190, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду з заявою про відвід слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, №0000329 від 7 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та №0000434 від 23 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч.ч. 1-4 ст. 190, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

Подану заяву мотивує тим, що у провадженні старшого слідчого ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 перебували вказані вище кримінальні провадження, в яких вона є потерпілою. Зазначає, що старший слідчий ОСОБА_4 не звертав увагу на ухвали слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова, ігнорував вказівки Генеральної прокуратури, не проводив належним чином слідчих дій, відмовив в її клопотаннях про встановлення термінів досудових розслідування, в клопотанні про здійснення почеркознавчих та судово-економічних експертиз. Окрім того на її думку слідчий не приступає до виконання своїх обов`язків, затягує досудове слідство і не вчиняє відповідних слідчих дій, а потім закриває всі вищенаведені кримінальні провадження, не надаючи всіх постанов про закриття кримінальних проваджень для оскарження їх в суді, не допитує всіх свідків, не бере в неї жодних показів, а лише робить видимість проведення досудового розслідування. Вказує, що звернулась до Керівника ДБР, Львівської обласної прокуратури, ГПУ із заявою про проведення перевірки факту бездіяльності слідчого. Звертає увагу на те, що на її клопотання про здійснення експертиз слідчим було відмовлено з посиланням на те, що вона не є потерпілою особою та їй не завдано жодної шкоди, що на її думку протирічить рішенням національних судів та доводить упереджене ставлення слідчого до неї та прикриття останнім злочину винних осіб. Вважає, що старшим слідчим ДБР ОСОБА_4 було проігноровано її клопотання, чим було порушено вимоги ст. 220 КПК України, а також було проігноровано всі ухвали слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова. Також вказує, що слідчим не було надіслано їй жодної постанови з результатами розгляду її клопотань. Вважає, що наведене свідчить про необ`єктивність та упередженість слідчого ДБР ОСОБА_5 при розслідуванні вищевказаних кримінальних проваджень.

При цьому зазначає, що 22 червня 2020 року та 28 січня 2021 року старшим слідчим ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінальних проваджень №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та №0000329 від 7 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, постанову від 22 квітня 2020 року щодо провадження №0000463 від 29 квітня 2020 року слідчий їй не надіслав. Вказує, що з даною постановою не згідна, оскільки вважає, що вона є передчасною та незаконною, а тому звернулась до Личаківського районного суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Однак 9 вересня 2021 року не проводивши жодних слідчих дій, в кримінальному провадженні № 0000329 від 7 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та не подавши своєчасно клопотання в суд на продовження терміну досудового розслідування, слідчий закрив дане кримінальне провадження, не виконавши ухвали слідчого судді ОСОБА_7 від 16 червня 2021 року про визнання її потерпілою, закрив справу в зв`язку закінченням терміну давності. Вказує, що Львівський апеляційний суд скасував дану постанову і направив на новий розгляд 8 квітня 2022 року. Також зазначає, що з підстав незаконності винесених постанов про закриття кримінального провадження нею подані скарги в суд, однак остаточне рішення ще не прийнято. У зв`язку з наведеним просить відвід задовольнити.

В судове засідання 02 травня 2022 року ОСОБА_3 не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини" . Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином, подав заперечення щодо заяви ОСОБА_3 . Відповідно до норм КПК України, неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду заяви.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути заяву у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 77 КПК України, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Згідно з ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Окрім цього зматеріалів заяви про відвід вбачається, що заявник ОСОБА_3 однією з підстав відводу слідчого ОСОБА_4 вказує зокрема прийняття останнім 22 червня 2020 року та 28 січня 2021 року постанов про закриття кримінальних проваджень №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та №0000329 від 7 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а також зазначає, що постанову від 22 квітня 2020 року щодо провадження №0000463 від 29 квітня 2020 року слідчий їй не надіслав. При цьому посилається на те, що нею оскаржено зазначені постанови, однак остаточне рішення за скаргами ще не прийнято.

Відповідно мотиви заявленого відводу стосуються непогодження заявника з прийнятими слідчим процесуальними рішеннями та неналежним виконанням покладених на нього службових обов`язків, а тому слідчий суддя вважає, що такі не свідчать про його упередженість. Окрім того, рішення, дії чи бездіяльність слідчого, зокрема, порушення таким норм процесуального права при здійсненні досудового розслідування, не можуть бути підставою для його відводу. Факт порушені права та інтереси сторони кримінального провадження можуть бути предметом розгляду скарг, поданих у порядку, передбаченому ст.303 КПК України. Рішення, дії чи бездіяльність прокурора, які не підлягають оскарженню, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вже встановлено судом, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000329 від 7 грудня 2018 року старшим слідчим першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 не здійснювалося. При цьому останній підтверджує факт закриття ним інших кримінальних проваджень, зокрема у кримінальному провадженні №0000434 від 23 квітня 2020 року ним 28 лютого 2022 року винесено постанову про закриття кримінального провадження та у кримінальному провадженні №0000463 від 29 квітня 2020 року таку винесено останнім 8 вересня 2021 року. Доказів того, що на даний час такі постанови скасовано та досудове розслідування у кримінальних провадженнях відновлено слідчому судді не надано.

В зв`язку з наведеним, вважаю, що в ході судового розгляду, підстави для відводу слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , не встановлені.

Відтак, за результатами проведеного судового розгляду поданої заяви, слідчий суддя, перевіривши викладені в заяві доводи, приходить до висновку, що заява про відвід підлягає відхиленню у зв`язку з тим, що на час її розгляду відсутні відомості про скасування постанов слідчого про закриття кримінальних проваджень №0000434 та №0000463, відтак заяву подано вже після завершення досудового розслідування у таких, а тому відсутні законні підстави вирішувати питання про відвід слідчого у кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких він вже не здійснює. Також відсутні законні підстави вирішувати питання про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000329, оскільки досудове розслідування такого ним не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, №0000329 від 7 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та №0000434 від 23 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 175, ч.ч. 1-4 ст. 190, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1