УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року
м. Київ
справа № 130/3038/20
провадження № 51-2092 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 , на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чернятин Жмеринського району та жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кримінальне провадження, внесене 11 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 що нього закрито.
Цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 квітня 2022 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених в ухвалі суду першої інстанції,ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що він, 31 серпня 2019 року приблизно о 12:30, під час сварки, діючи умисно, наніс потерпілій ОСОБА_4 удари в область голови та грудної клітини, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 , вказуючи на незаконність та необґрунтованість оскаржених судових рішень щодо ОСОБА_5 , через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про їх скасування й призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що передбачені у ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, на її думку, не закінчились, оскільки останній неодноразово не з`являвся у судові засідання. Крім того, вказує на порушення її права як потерпілої та цивільного позивача на захист, оскільки рішення про закриття кримінального провадження та залишення її цивільного позову постановлено без її участі у процесах.
Також вказує, що всупереч приписам ст. 419 КПК України вказані доводи не отримали належної оцінки суду апеляційної інстанції, який за результатами розгляду її апеляційної скарги, необґрунтовано залишив ухвалу суду першої інстанції без зміни.
Перевіривши доводи касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 та додані до касаційної скаргикопії судових рішень, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у скарзі мотивів, з огляду на таке.
Згідно із положеннями ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 щодо безпідставного, на її думку, застосування судом першої інстанцій положень ст. 49 КК України та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається із змісту копії ухвали суду першої інстанції, під час проведення підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Суд першої інстанції, розглянувши, відповідно до вимог статей 285, 286 КПК України, зазначене клопотання дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню та 14 лютого 2022 року постановив ухвалу, якою звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та, керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрив кримінальне провадження щодо нього.
Мотивуючи своє рішення суд в ухвалі зазначив, що оскільки з часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, минули встановлені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності 3 роки, у зв`язку з чим дійшов висновку, що є підстави для задоволення клопотання ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження щодо нього.

Крім того, при розгляді зазначеного клопотання, суд з`ясував думки учасників судового провадження, в тому числі й представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 , яка покладалася на розсуд суду щодо вирішення судом даного питання.

Також, постановляючи ухвалу про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , суд залишив без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , роз`яснивши останній у мотивувальній частині ухвали, що вона як цивільний позивач має право вирішити свої вимоги у порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_4 звернулась до апеляційного суду із скаргою, вказуючи на відсутність підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 й разом з цим про порушення її права на захист, оскільки суд постановив зазначене рішення без її участі.
Вінницький апеляційний суд, розглянувши доводи скарги потерпілої ОСОБА_4 , які за своїм змістом, є фактично аналогічні доводам її касаційної скарги, дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а доводи скаржника є безпідставними, у зв`язку з чим залишив ухвалусуду першої інстанції щодо ОСОБА_5 без зміни, навівши в рішенні відповідні мотиви.
Залишаючи апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, апеляційний суд зазначив, що звільнивши ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд першої інстанції правильно визначив строки давності, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та, встановивши, що протягом цього строку останній не вчинив нового кримінального правопорушення й не ухилявся від слідства або суду, обґрунтовано постановив рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .
Крім того, апеляційний суд розглянув доводи потерпілої стосовно істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, через те, що суд не з`ясував думку потерпілої щодо можливості звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. Проте, не встановивши таких порушень, зазначив у своєму рішенні, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку закінченням строків давності за наявності згоди обвинуваченого й передбачених законом підстав є обов`язком суду й не залежить від думки інших учасників судового провадження.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними висновками апеляційного суду щодо законності ухвали суду першої інстанції та вважає, що суд, переглядаючи рішення за апеляційною скаргою потерпілої, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом є аналогічними доводам її касаційної скарги, та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Колегія суддів касаційного суду вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 необхідно відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 , на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3