Справа № 738/1279/16-к
Провадження № 1-кп/750/2/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 16.02.2016, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Миропілля, Краснопільського району, Сумської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, одруженої, має на утриманні малолітніх дітей, раніше судимої: 1) 28.11.2011 Яготинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої 27.06.2014 на підставі ухвали Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 19.06.2014 відповідно до ст. 7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014; 2) 07.10.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

16.02.2016, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 ,за попередньою змовою з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, шляхом обману, з метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли в середину будинку АДРЕСА_2 , де здійснили напад, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 . Так, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження нанесла праскою декілька ударів в голову потерпілої, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани скроневої ділянки зліва та синця в ділянці правої щоки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 29.02.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, в той же час ОСОБА_4 відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 6000 грн. та мобільним телефоном «Samsung GT-E1080W» з сім-картою «МТС», що належить ОСОБА_7 , вартість якого з сім - картою відповідно до висновку судово -товарознавчої експертизи № 1959/1960/16-24 складає 225 грн., чим завдала потерпілій майнову шкоду на загальну суму 6225 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину за пред`явленим їй обвинуваченням за ч.3 ст.187 КК України визнала частково та показала, що взимку 2016 року вона приїхала в м. Чернігів, де за три дні до 16.02.2016 вона познайомилася з двома жінками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Як пізніше вона дізналася насправді ОСОБА_9 - це ОСОБА_10 . Жінки запропонували разом проїхати в село до знайомої бабусі і під приводом соціальних робітників забрати у неї гроші. ОСОБА_8 повідомила місце, де бабуся зберігала гроші. Вона погодилася. 16.02.2016 всі разом на автомобілі за кермом якого був чоловік -кавалер дівчат, який не представлявся, проїхали до смт Березна. Під`їхавши до одного з будинків, вона разом з ОСОБА_8 вийшли з автомобіля. На ганок вийшла потерпіла. Вони представилися соціальними працівницями і повідомили потерпілій, що їй передбачена надбавка до пенсії. Потерпіла запросила їх до будинку. В будинку ОСОБА_8 почала записувати зі слів потерпілої її дані та спілкуватися з нею. Вона повідомила, що потрібно подивитися, як зроблений ремонт, бо є допомога, і пройшла до кімнати, де з шафи взяла гроші. Коли вони з ОСОБА_8 вийшли з будинку, то вона сказала, що забрала пару тисяч. ОСОБА_8 сказала, що повинно бути більше грошей і що вона візьме все. Вона зателефонувала на мобільний ОСОБА_10 і покликала до себе. А вона пішла до автомобілю, де стала чекати жінок. Коли повернулися жінки, то у ОСОБА_10 була рука в крові. Остання повідомила, що порізалася об штахетник. З будинку вона викрала 6000 грн. Ці гроші вони поділили і їй дісталося 1500 грн. Мобільного телефону вона не викрадала, але не виключає, що хтось з двох жінок міг забрати мобільний телефон. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілій вона не наносила. Повністю визнає свою вину лише у вчиненні крадіжки.

Часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, суд розцінює як захисну версію, з метою уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинений більш тяжкий злочин, виходячи з наступного.

Правовою підставою для внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України, слугувало повідомлення 16.02.2016, о 12 год. 50 хв. чергової медсестри Менської центральної районної лікарні ОСОБА_11 на лінію «102» чергової частини Менського відділу поліції про те, що за медичною допомогою звернулася ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 з діагнозом: забійна рана тім`яної ділянки голови, м`яких тканин обличчя, що вбачається з картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону.

Після отримання повідомлення про злочин на місце події прибула слідчо - оперативна група Менського ВП ГУНП в Чернігівській області для здійснення огляду місця події.

Згідно протоколу огляду місця події від 16.02.2016 з фототаблицею, слідчим був проведений огляд господарства за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано, що речі розкидані по хаті, були виявлені плями речовини бурого кольору, з місця огляду вилучені серед іншого: праска з дивану, який стоїть у великій кімнаті; коробка з під мобільного телефону «Samsung»; сліди рук з полімерних пакетів та скла серванту у великій кімнаті.

Протокол огляду місця події від 16.02.2016 є належним та допустимим доказом, оскільки огляд господарства потерпілої ОСОБА_7 проводився слідчим з дотриманням вимог ст.ст.107, 214, 223, 233, 237 КПК України, негайно після отримання повідомлення про злочин, з письмового дозволу потерпілої.

Вилучені під час огляду місця події - господарства за адресою: АДРЕСА_2 , сліди рук, з полімерних пакетів та скла серванту у великій кімнаті піддавалися експертному дослідженню.

Так, за висновком експерта № 493 від 25.02.2016 слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 30х18 мм залишений великим пальцем лівої руки потерпілої ОСОБА_7 . За іншим висновком експерта № 1628 від 24.05.2016 два сліди пальців рук найбільшими розмірами по вісях 36х12 мм та 34х13 мм залишені відповідно середнім та вказівним пальцями лівої руки ОСОБА_4 .

Наведені висновки експертів є науково - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, оскільки складені уповноваженими на те судовими експертами, які перед проведенням експертних досліджень попереджались про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, а сам зміст експертних висновків повністю відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України.

Отже, експертним дослідженням встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 16.02.2016 перебувала в будинку потерпілої ОСОБА_7 . Цієї обставини не заперечує і сама обвинувачена.

З метою визначення дійсної вартості викраденого майна у потерпілої ОСОБА_7 , на виконання вимог п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, слідчим була призначена судово - товарознавча експертиза, за висновком № 1959/1960/16-24 від 26.05.2016 якої станом на 16.02.2016 вартість мобільного телефону «Samsung GT-E1080W» складає 200 грн., середня ринкова вартість стартового пакету оператора мобільного зв`язку «МТС» складає 25 грн.

Надаючи показання в суді по обставинах справи потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що 16.02.2016, близько 10 години, вона знаходилася вдома в будинку АДРЕСА_2 . Коли вийшла на двір, то до паркану підійшли дві дівчини. Вони почали казати, що принесли добавку до пенсії і для її отримання потрібне пенсійне посвідчення. Вона сказала, що посвідчення знаходиться в хаті. Тоді вони сказали, щоб вона пішла і взяла посвідчення. Вона пішла до хати. Дозволу заходити до хати вона жінкам не надавала. Не встигла вона зайти в середину хати, як ці дві жінки стояли вже на порозі. Вона взяла посвідчення. Одна з жінок витягнула зошит і стала щось писати, казали що їй дадуть зерно, гречку. Друга жінка стала ходити по залу і казала, що вони допоможуть з ремонтом. Вони розпитували з ким вона мешкає. Вона казала, що з донькою, яка має з`явитися об 11 годині. Далі вона розписалася у зошиті. Після чого вони пішли на вихід. Вона провела їх до виходу з будинку. Вона помітила, що зі столу зник мобільний телефон. І повідомила, що кликатиме на допомогу. Та жінка, що писала у зошиті комусь зателефонувала. До цих двох жінок приєдналася третя жінка. Вони почали розмовляти між собою на своїй мові. Вона кинулася до дверей. Але третя жінка не пустила її та вдарила кулаком в обличчя. Її повело. Потім ця жінка знову вдарила її кулаком в обличчя. Від удару вона впала обличчям вниз. Третя жінка сіла на неї зверху і стала бити. Вона чула, як інші дві жінки нишпорять по речах та шафі. Третя жінка сказала іншим принести ганчірку. Отримавши ганчірку, вона намагалася заткнути їй рота, але вона увесь час випльовувала ганчірку. Потім ця ж жінка сказала іншим принести їй ножа. Ножем вона намагалася вдарити її кілька разів по тулубу, але не змогла пробити куртку. Далі ця жінка схопила праску і вдарила її по голові. Вона хотіла ще раз вдарити, але у праски відірвалася ручка. Вона була вся в крові. Далі ці троє жінок повтікали з хати, бо розуміли, що має з`явитися її донька. Вона рачки виповзла на вулицю. Побачила, як жінки пострибали в машину і поїхали. Вона доповзла до сусідів до третьої хати, які викликали швидку. З будинку були викрадені мобільний телефон, який лежав на столі та гроші в сумі 6000 грн., які знаходилися в шафі. Однією з жінок була обвинувачена. Особисто вона їй не погрожувала і не застосовувала фізичної сили.

При пред`явленні потерпілій ОСОБА_7 фотокарток осіб для впізнання, остання впевнено впізнала обвинувачену ОСОБА_4 як особу, яка одна з трьох жінок вчинили на неї напад, саме вона розмовляла з нею в середині будинку та відбирала заяву на добавку до пенсії в розмірі 120 грн., але коли вона почала виганяти жінок, то ті вчинили на неї напад, що вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2016.

Наведені показання потерпілої ОСОБА_7 повністю узгоджуються з показаннями її доньки - свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні підтвердила, що 16.02.2016 на автобусі вона їхала до матері з м. Чернігова до смт. Березна. Підходячи до будинку, вона помітила, що хвіртка, яка зазвичай зачинена, була відчинена. Вхідні двері до будинку були зачинені, а на порозі були сліди крові. Сусідський хлопець їй повідомив, що на її мати напали та ключі від хати у сусідів через три будинки, до яких її мати змогла доповзти. Відчинивши двері квартири, вона побачила кров по всій хаті, речі розкидані. Приїхавши до Менської центральної районної лікарні вона побачила, що обличчя у матері чорне, побите. Розповідаючи про подію, мати повідомила, що на неї спочатку напали двоє дівчат ( ОСОБА_4 та ще одна), а потім до них приєдналася третя жінка. Спочатку ці двоє дівчат представилися, що вони з совбезу і щоб вона винесла їм пенсійне посвідчення. Поки вона ходила за посвідченням, дівчата вже опинилися на порозі. Мати виявила, що зі столу зник її мобільний телефон. Вона почала гукати на допомогу. Її почали бити, зателефонували третій дівчині. Яка повалила її на підлогу і продовжила бити удари праскою. Мати зв`язали руки і ноги, а також запхали в рота ганчірку, щоб вона не кричала та вимагала сказати, де гроші. З будинку забрали гроші в сумі 6000 грн., які знаходилися в шафі в кімнаті та материн мобільний телефон. Під час слідства мати першою впізнала ОСОБА_4 . Мати і досі не може оговтатися від нападу. Вона пересувається лише по хаті.

В судовій практиці під розбоєм як злочином проти власності розуміють напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

В розумінні ст. 187 КК України нападом слід вважати умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Відповідно до висновку експерта № 25 від 29.02.2016, у потерпілої ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани скроневої ділянки зліва та синця в ділянці правої щоки, які виникли не менше ніж від двох ударів у тому числі і праскою та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Виходячи зі способу завдання тілесних ушкоджень особі похилого віку, якою є потерпіла ОСОБА_7 , обраного нападниками знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, суд вважає, що до потерпілої ОСОБА_7 було застосовано фізичне насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої.

Якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК або частиною третьою статті 187 КК України.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів дає підстави беззаперечно стверджувати про те, що незаконні дії обвинуваченої ОСОБА_4 та інших двох жінок, розпочавшись вчиненням таємного викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_7 , поєднаного з проникненням у житло, переросли у розбій, поєднаний з проникненням у житло.

Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь - якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

З досліджених в судовому засіданні доказів слідує, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші дві жінки діяли, як співвиконавці, оскільки узгоджено та послідовно реалізовували кожен своїми діями об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, тобто діяли за попередньою змовою між собою. Так, ОСОБА_10 безпосередньо заподіювала тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 : наносила удари кулаками в обличчя, а також праскою, в цей час обвинувачена ОСОБА_4 та інша третя жінка, хоча і безпосередньо не завдавали тілесних ушкоджень потерпілій, але своїми діями, спрямованими на подолання спротиву потерпілої ОСОБА_7 , з`ясування у неї де знаходиться цінне майно та грошові кошти, допомагали свідку ОСОБА_10 , подаючи їй ганчірку, щоб заткнути рота потерпілій та ножа для заподіяння тілесних ушкоджень, а також продовжували нишпорити по речах в шафі з метою відшукання цінного майна та грошових коштів.

Не спростовують наведених висновків і показання свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні вказала, що взимку 2016 року в кафе в м. Чернігові вона познайомилася з ОСОБА_4 та іншою дівчиною, яка представилася фейковим ім`ям, яке вона не запам`ятала. Вона також дівчатам представилася фейковим ім`ям чи ОСОБА_8 , чи ОСОБА_9 . Оскільки у них у всіх були матеріальні проблеми, то вона запропонувала жінкам поїхати до смт. Березна, щоб шахрайським способом заволодіти грошима та майном. Всі погодилися. Наміру вчинити розбійний напад у них не було. 16.02.2016 вони рушили на автомобілі до смт. Березна. За кермом автомобіля був наочно знайомий ОСОБА_13 . По дорозі вона розповіла жінкам, що потрібно робити. Коли ОСОБА_13 довіз їх до смт. Березна, то вона попросила його почекати - попити каву. З потерпілою вона раніше не була знайома. Будинок потерпілої вона обрала навмання, бо він їй сподобався. Першими до будинку зайшли ОСОБА_4 та інша дівчина. Вони щось там не могли зробити, тому зателефонували їй і повідомили, що потерпіла збирається викликати поліцію. Вона відповіла їм, щоб вони вийшли з будинку, а сама зайшла до будинку. Вона почала вимагати у потерпілої гроші. Знайденою там же праскою вона декілька разів вдарила потерпілу. Потерпіла впала і відключилася. Гроші потерпілої вона забрала з дивана. З викрадених грошей ОСОБА_4 дісталася половина. ОСОБА_4 до потерпілої не застосовувала насильницьких дій і вона не знала про застосування таких дій з її боку.

До показань свідка ОСОБА_10 в частині того, що вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 не охоплювалося умислом обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відноситься критично, оскільки такі повністю суперечать фактичним обставинам справи та наявним доказам, та є такими, що спрямовані на створення умов для уникнення обвинуваченою ОСОБА_4 відповідальності за фактично вчинений більш тяжкий злочин, а тому не бере їх до уваги. Тим більше, що з вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.11.2016, яким ОСОБА_10 була засуджена за ч.3 ст. 187 КК України вбачається, що остання показала, що коли вона завдавала тілесних ушкоджень потерпілій, то житло обшукували дівчата і знайшли гроші в сумі 6000 грн.

За наведених обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка, як до вчинення інкримінованого їй злочину, так і після його вчинення притягувалася до кримінальної відповідальності, але не притягувалася до адміністративної відповідальності, її сімейний стан: офіційно одружена, має на утриманні синів: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріальний стан обвинуваченої, її стан здоров`я, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила даний злочин до ухвалення вироку Ковельським міськрайонним судом Волинської області від 07.10.2021, тому при призначенні остаточної міри покарання слід керуватися положеннями ч.4 ст.70 КК України.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 необхідно обчислювати з 07 травня 2021 року, тобто з дня фактичного затримання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838 -V111 від 26.11.2015), ч.4 ст. 5 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 28 квітня 2016 року по 25 червня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання про процесуальні витрати та долю речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішені вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.11.2016.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою втратив свою силу до початку судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.3 ст.187 КК України та призначити їй покарання у вигляду 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженої.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_4 , шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.10.2021, остаточно призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженої.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 07 травня 2021 року, тобто з дня її фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 28 квітня 2016 року по 25 червня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Руслан ГРИГОР`ЄВ