Справа № 308/4358/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2022 року м. Ужгород
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 24.03.2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.05.2022 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зокрема наголосив, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в умовах воєнного стану, а санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. На даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували при обранні даного запобіжного заходу, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора заперечив та просив змінити міру запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт. Вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінилися, зокрема зазначає, що ризик можливості незаконного впливу на потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 відпав, оскільки останній стверджує, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Крім того, захисник стверджує, що немає жодних підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів слідства чи суду, а також вчинити інше криманільне правопорушення, з огляду на характеризуючи дані обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема проживає в місті Ужгороді та має двох неповнолітніх дітей 2005 та 2009 року народження. Окрім цього, як стверджує захисник, обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнає та має намір укласти з прокурором угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні погодився з доводами захисника.
Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний з урахуванням його особи, суду не надано будь-яких даних щодо наявності у нього хронічних захворювань, які б перешкоджали його триманню під вартою, останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, тому існують ризики того, що такий може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тим самим може ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді даного клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Судом встановлено, що зазначені прокурором ризики суттєво зменшилися, а наведені в клопотанні обставини не перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.
Також, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 має сім`ю, двох неповнолітніх дітей, а також постійне місце проживання (реєстрацію), потерпілий ОСОБА_6 претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.
Тому, на переконання суду, можливість ОСОБА_4 ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на свідків, потерпілого, який не має жодних претензій до обвинуваченого, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, є лише припущенням сторони обвинувачення, а запобігти вказаним ризикам дасть можливість більш м`який запобіжний захід - домашній арешт із зобов`язанням обвинуваченого не залишати місце проживання у певний період доби, котрий буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує тяжкість злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.177 КПК України, існують, проте суттєво зменшилися, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту , заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ; в період часу з 20.00 години по 07.00 годину наступного дня, на період судового розгляду кримінального провадження, по 13 липня 2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;
2) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20.00 години по 07.00 годину наступного дня,
3) не відлучатися із населеного пункту де фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , під домашнім арештом на період судового розгляду справи, але не більше ніж на два місяці, а саме до 13 липня 2022 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 18.05.2022 року о 13 год. 35 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1