УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 161/9181/18

провадження № 51- 9902ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 14 жовтня 2022 року.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 та 2 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.

Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.

Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

Зі змісту касаційної скарги та копії оскаржуваного судового рішення вбачається, що захисник ставить питання про перегляд ухвали апеляційного суду, якою під час розгляду кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою.

Натомість, таке рішення апеляційного суду не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а отже не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Більш того, оскарження ухвали апеляційного суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час апеляційного розгляду, КПК не передбачено.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу захисником подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3