Справа № 463/4199/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/604/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року про продовження останньому запобіжного заходу тримання під вартою,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищенаведеною ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовлено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на 2 (два) місяці.
Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці, тобто до 13 вересня 2022 року включно.
Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 99 241 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок одну) гривню.
У випадку внесення застави на відповідний рахунок покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м. Львова без дозволу суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що відсутні правові підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, є необґрунтованим. Наведене доводиться тим, що вирок Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2021 року, яким ОСОБА_7 було виправдано за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, стороною обвинувачення не оскаржувався та у цій частині Львівським апеляційним судом не переглядався; апеляційна скарга сторони захисту стосувалась лише занадто суворої міри покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.
Як зазначає апелянт, термін, який ОСОБА_7 утримується під вартою майже 3 роки і 3 місяці є неприпустимо великим. Навіть у випадку його засудження за епізодами ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, термін ув`язнення, який фактично уже відбув ОСОБА_7 , дозволяє останньому звільнитись з місць позбавлення волі умовно-достроково.
Адвокат також звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , має матір пенсійного віку, позитивну характеристику за місцем проживання, не перебуває на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах.
Заслухавши позицію захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, позицію прокурора, що заперечила проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Личаківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2021 року ОСОБА_7 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано з підстави недоведеності вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України, визнано винним у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року зазначений вище вирок суду скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України у Личаківському районному суді м. Львова. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено обвинуваченому ОСОБА_7 до проведення підготовчого судового засідання, але не пізніше, ніж на 60 днів.
14 липня 2022 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на два місяці, тобто до 13 вересня 2022 року включно.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду та вчинити нові кримінальні правопорушення, впливати на свідків і потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, адже останній є неодноразово судимим та обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту тощо не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
При цьому твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 матір похилого віку та постійне місце проживання, саме по собі не може слугувати підставою для застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Стосовно покликання захисника на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.
Покликання сторони захисту на те, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2021 року ОСОБА_7 виправдано за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, а термін ув`язнення, який фактично уже відбув обвинувачений дозволяє останньому звільнитись з місць позбавлення волі умовно-достроково, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки питання доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, та, у випадку визнання особи винуватою, питання призначення виду і розміру покарання, необхідного і достатнього для її виправлення, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду. Таким чином твердження захисника мають характер припущення та не можуть слугувати підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Визначаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, який є неодноразово судимим, доведених у судовому засіданні ризиків, корисливого характеру інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 241 грн є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 липня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4