465/8837/21
1-кс/465/73/22
У Х В А Л А
судового засідання

16.05.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6а» IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 1: НОМЕР_2 у кримінальному провадженні №№0000429 від 07.11.2021 року, накладеноного Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.11.2021 року.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
З метою належного, повного та всебічного розгляду клопотання, на адресу Франківської окружної прокуратури м. Львова скеровувався запит щодо надання матеріалів кримінального провадження.
12 травня 2022 року згідно відповіді Франківської окружної прокуратури м. Львова встановлено, що матеріали кримінального провадження №0000429 від 07.11.2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України разом із обвинувальним актом скеровано до Франківськоо районного суду м. Львова.
Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:
1) закрити кримінальне провадження;
2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Слідчим суддею встановлено, що 02.12.2021 року Франківською окружною прокуратурою м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 07.11.2021 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Як зазначено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Оскільки до суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 07.11.2021 р. відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, то слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання, так як на даній стадії всі клопотання вирішуються тим суддею, на розгляді якого знаходиться обвинувальний акт.
лідчий суддя приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст.173-174 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту,-
відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1