Єдиний унікальний номер №943/2479/20
Провадження №1-кп/943/39/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року

Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 22.10.2020 року та №0000069 від 16.12.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Буськ Львівської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Буського районного суду Львівської області від 07.10.2020 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт (покарання не відбув), -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :
вироком Буського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та останньому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Після набрання вищевказаним вироком законної сили, 11 листопада 2020 року ОСОБА_4 поставлений на облік у Буський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.
18 листопада 2020 року ОСОБА_4 роз`яснено порядок та умови відбування, встановленого вироком Буського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року, покарання у виді громадських робіт, а також роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, та якому 18 листопада 2020 року вручено направлення Буського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області до Буського міського комунального підприємства Львівської області, для відпрацювання 120 годин громадських робіт, відповідно до якого, початок терміну відбуття покарання у виді громадських робіт встановлено з 19 листопада 2020 року.
Однак, засуджений ОСОБА_4 , відпрацювавши лише 19.11.2020 року 4 години та 20.11.2020 року 4 години, у подальшому із 23.11.2020 року в порушення ст.ст. 9, 40 КВК України, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушив графік відбування покарання та без поважних причин не з`явився для відбування покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 вищевказаними своїми діями скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Окрім цього, ОСОБА_4 , згідно виконавчого листа Буського районного суду Львівської області від 27 березня 2012 року №2/1303/271 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання двох дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, починаючи з 17.02.2012 року. Вироком Буського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року затверджено угоду між потерпілою ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 . За вищевказаним вироком ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та останньому призначено покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт (за період з лютого 2012 року по 25 вересня 2020 аліменти на дітей не сплачував).
В подальшому ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», які передбачають, що батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину, маючи прямий умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, злісно ухилився від повного та своєчасного виконання вказаного рішення суду, будучи працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, не вжив заходів у пошуках роботи, до Буської районної філії Львівського обласного центру зайнятості населення для постановки на облік з метою працевлаштування не звертався, жодної матеріальної допомоги своїм неповнолітнім дітям не надав, що у подальшому призвело до утворення заборгованості в період із 25.09.2020 по 27.10.2021 року в розмірі 31 570,73 грн., що сукупно складає більшу суму виплат ніж за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, ОСОБА_4 вищевказаними своїми діями скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що він дійсно був засуджений вироком суду за несплату аліментів на утримання двох дітей та зобов`язався виконати громадські роботи строком 120 годин. Із графіком виконання вказаних громадських робіт він ознайомився та частково їх виконав, працюючи в Буському комунальному підприємстві строком 8 годин. В подальшому не виконував громадські роботи, оскільки неофіційно працював на роботі. Крім того, обвинувачений визнав, що не сплачував аліменти на утримання своїх дітей, однак зробив для себе відповідні висновки та в подальшому таку заборгованість частково погасив. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати, оскільки згідний в майбутньому виконати залишок указаних громадських робіт.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи вищенаведене та показання самого обвинуваченого, суд вважає доведеним факт ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, невиконаний залишок яких становить 112 години за обставин, викладених у обвинувальному акті, які ніким не оспорюються. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 2 статті 389 КК України, оскільки він вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Окрім того, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 164 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання двох своїх неповнолітніх дітей (аліментів), вчинене ним, будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним діянь, які є кримінальними проступками, їх наслідки, фактичні обставини кримінального провадження, мотиви та форму вини, обстановку вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, що її суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до норми ст. 67 КК України, суд вважає рецидив злочинів, ураховуючи вчинення обвинуваченим нових умисних кримінальних правопорушень, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення.
Відтак, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у виді арешту на строк два місяці, що відповідає санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України, а за ч. 2 ст. 164 КК України у виді арешту на строк три місяці, що узгоджується із санкцією вказаної норми кримінального закону, які на підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді арешту строком на три місяці.
Крім того, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Отже залишок невиконаних громадських робіт строком 112 години слід перевести в арешт, що становитиме 14 днів.
Крім того, в силу приписів ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_4 слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року (112 години громадських робіт, що становить 14 днів), визначивши обвинуваченому остаточне покарання у виді трьох місяців та десяти днів арешту.
Процесуальні витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні, арешт не накладався, цивільний позов не заявлявся, а заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.
Речових доказів не має.
Ураховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 2 ст. 389 КК України та ч. 2 ст. 164 КК України, призначити йому покарання у такому виді:
-за ч. 2 ст. 389 КК України арешт строком на два місяці;
-за ч. 2 ст. 164 КК України арешт строком на три місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту строком на три місяці.
Відповідно до ст. 71, ст. 72 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 07.10.2020 року (112 години громадських робіт), остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох місяців та десяти днів арешту.
Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1