Справа 355/446/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2374/2022 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:

прокурора в режимі ВКЗ ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2022 року -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2022 року до ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 липня 2022 року.

Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили свого існування, хоча з урахуванням тривалості перебування обвинуваченого під вартою суттєво знизились, однак не до тієї межі, яка дає підстави вважати, що обвинувачений не буде переховуватися від суду. Також цим, судом зазначено про те, що на даній стадії судового розгляду судом не досліджені всі докази сторін, не допитані свідки та потерпілі. Зважено місцевим судом також і на ту обставину, що навіть з урахуванням позитивної поведінки обвинуваченого, яка проявляється в бажанні стати на захист Батьківщини, його сімейних та соціальних зв`язків, які є міцними, в той час з урахуванням відсутності роботи та офіційного джерела доходу, тяжкості постановлених у вину обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів захисник зазначив про те, що ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків є малоймовірним, оскільки на протязі більш ніж року судового розгляду даного провадження, ані потерпілі ані свідки до суду майже жодного разу не з`явились, їх не в змозі були знайти органи прокуратури, органи Національної поліції та сам суд. Вважав, що ризик переховування від суду був встановлений судом першої інстанції виключно виходячи із тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у випадку доведеності його вини, однак судом не була взята до уваги позитивна характеристика особи обвинуваченого за адресою постійного проживання, наявність міцних соціальних зв`язків та не були наведені відповідні дії, які б на думку суду, могли свідчити про наявність вказаного ризику. На думку захисту, обґрунтування наявності ризику щодо переховування від суду на підставі лише тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 без зазначення конкретних дій обвинуваченого або фактів щодо обвинуваченого, які б свідчили про його намір в подальшому переховуватися від суду є недостатнім, а тому вказаний ризик судом належним чином не встановлений. Поряд з цим захисником зазначено про те, що оскаржувана ухвала не містить посилання на ті обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що прямо порушує вимоги п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України та є безумовною підставою для скасування даної ухвали. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного постійного проживання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення;
вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини.
За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 було вирішене у ході судового провадження у першій інстанції. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про опродовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ході судового провадження у суді першої інстанції та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення. Висновок суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини сформульованої у контексті оцінки ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, зокрема у рішеннях «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), заява № 45100/98, п. 106, від 08.02.2005 року та «Летельє проти Франції», п. 43, від 26.06.1991 року.
Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду. При цьому, указаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 178 КПК України. При оцінці даного ризику, колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, поставлених у вину обвинуваченому, а також існування реальної можливості переховування враховуючи ситуацію, яка існує в державі, яка викликана внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерплих та свідків, які ще не допитані судом.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень,поставлених у вину ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України.
Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних запобіжних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту, або особистого зобов`язання не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування його від суду, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на дані про його особу, який має міцні соціальні зв`язки, а саме має на утриманні малолітню доньку та непрацездатну дружину, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних обставини не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про те, що в країні війна та обвинувачений ОСОБА_8 бажає захищати Батьківщину, не зменшують наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2022 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2022 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 липня 2022 року залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4