КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-cc/824/965/202 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року частково задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000063 від 03.03.2021 на грошові кошти Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» () у безготівковому вигляді в межах суми - 55 684 070 (п`ятдесят п`ять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сімдесят гривень) 21 копійка, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, а саме:
1. у АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), наступні поточні банківські рахунки:
№ НОМЕР_1 (українська гривня);
№ НОМЕР_2 (українська гривня);
№ НОМЕР_3 (українська гривня);
2. у Державній казначейській службі України (МФО 820172):
№ НОМЕР_4 (українська гривня);
№ НОМЕР_5 (українська гривня);
№ НОМЕР_6 (українська гривня);
3. у Казначействі України (ел.адм.подат) (МФО 899998):
№ НОМЕР_7 (українська гривня);
4. у філії - Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк» (МФО 322669):
№ НОМЕР_8 (українська гривня);
№ НОМЕР_9 (українська гривня);
№ НОМЕР_10 (українська гривня);
5. у філії - Вишгородському відділенні області AT «Ощадбанк» (МФО 320155):
№ НОМЕР_11 (українська гривня);
6. у філії ПАТ ПІБ в м. Вишгород Київської області (МФО 321143):
№ НОМЕР_12 (українська гривня), із встановленням заборони розпоряджатися відповідними грошовими коштами та грошовими коштами, які в подальшому надходитимуть на вказані рахунки, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
Цією ж ухвалою зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначені рахунки та які вже знаходяться на вищезазначених банківських рахунках за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів. В іншій частині клопотання - відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна Вишгородське районне комунальне підприємство «Комунальник», адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно (грошові кошти) Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник».

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконна та необґрунтована. Матеріали провадження не містять доказів зловживання владою або службовим становищем службовими особами Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник». А арештовані грошові кошти на банківських рахунках жодним чином не стосуються обставин, які підлягають встановленню у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не стосуються предмета доказування
Також апелянт зазначає, що Акт Державної екологічної інспекції Столичного округу за результатами позапланової перевірки 17.06.2020 №2/425/0/18-20 ніким не підписаний, а тому не може нести ніякої доказової інформації. Наведені в акті порушення відсутні.
Крім того апелянт зазначає на невідповідності арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України. Невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України
Арешт накладено на майно особи, яка не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи у кримінальному провадженні. Розгляд клопотання проведено за відсутності власника арештованого майна. Грошові кошти на рахунках не є об`єктом, на яке спрямоване кримінальне провадження. Відсутні ризики, передбачені ст. 170 КПК України.
Також апелянт звертає увагу на те, що слідчим суддею не враховано негативні наслідки від такого обмежувального заходу для власника майна та, що арешт майна блокує роботу комунального підприємства
В судове засідання представникВишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» - адвокат ОСОБА_6 та прокурор не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, що СУ ГУНП у м. Києві, за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 03.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 29.07.2004 № 470 Вишгородському районному комунальному підприємству «Комунальник» () надано у постійне користування для сміттєзвалища земельну ділянку площею 5 га (кадастровий номер земельної ділянки - :03:015:0001). Власником вказаної земельної ділянки на даний час є держава в особі Вишгородської районної державної адміністрації.
В ході проведеного 21.04.2021 огляду вказаної земельної ділянки, а також суміжних з нею ділянок, із залученням працівників Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державної екологічної інспекції Столичного округу, сертифікованих інженерів-геодезистів, працівників державного підприємства «Київська лісова науково-дослідна станція» установлено порушення вимог природоохоронного законодавства та правил поводження з відходами, зокрема, всупереч вимог Закону України «Про відходи» і Правил експлуатації полігонів побутових відходів службовими особами Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» не забезпечено контроль за станом зберігання та розміщення твердих побутових відходів, їх охорону, а також нормативно визначених заходів і засобів щодо відмежування території полігона побутових відходів із суміжними земельними ділянками.
За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією України 01.07.2021 та 02.07.2021 направлено ВРКП «Комунальник» шість претензій №№ 6-11 про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання земельних ресурсів, обумовлених засміченням земельних ресурсів, використанням земельних ділянок державної власності не за цільовим призначенням та самовільним зайняттям земельних ділянок державної власності на загальну суму 55 684 070,21 грн.
20.10.2021 року прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на грошові кошти Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» () у безготівковому вигляді, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, а саме:
1.у АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), наступні поточні банківські рахунки:
№ НОМЕР_1 (українська гривня);
№ НОМЕР_2 (українська гривня);
№ НОМЕР_3 (українська гривня);
2.у Державній казначейській службі України (МФО 820172):
№ НОМЕР_4 (українська гривня);
№ НОМЕР_5 (українська гривня);
№ НОМЕР_6 (українська гривня);
3.у Казначействі України (ел.адм.подат) (МФО 899998):
№ НОМЕР_7 (українська гривня);
4.у філії Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669):
№ НОМЕР_8 (українська гривня);
№ НОМЕР_9 (українська гривня);
№ НОМЕР_10 (українська гривня);
5.у філії Вишгородському відділенні області АТ «Ощадбанк» (МФО 320155):
№ НОМЕР_11 (українська гривня);
6.у філії ПАТ ПІБ в м. Вишгород Київської області (МФО 321143):
№ НОМЕР_12 (українська гривня), із встановленням заборони розпоряджатися відповідними грошовими коштами та грошовими коштами, які в подальшому надходитимуть на вказані рахунки, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
Крім цього прокурор просив зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначені рахунки та які вже знаходяться на вищезазначених банківських рахунках за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, а також зобов`язати службових осіб та працівників банківських установ негайно, після оголошення ухвали слідчого судді, надати прокурорам групи прокурорів, слідчим, які перебувають у складі групи слідчих - довідку про виконання зазначеної ухвали та залишок коштів на вищевказаних рахунках при накладенні арешту та в подальшому надавати дану інформацію про залишок коштів на рахунку за запитами прокурорів Київської обласної прокуратури.
На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що постановою прокурора у провадженні від 21.07.2021 кошти, які знаходяться на рахунках ВРКП «Комунальник», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000063 від 03.03.2021, і з метою забезпечення збереження речових доказів, а також подальшому відшкодуванні збитків, прокурор просив накласти арешт на зазначені кошти.
01.11.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000063 від 03.03.2021 на грошові кошти Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» () у безготівковому вигляді в межах суми 55 684 070 (п`ятдесят п`ять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сімдесят гривень) 21 копійка, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, а саме:

1.у АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), наступні поточні банківські рахунки:
№ НОМЕР_1 (українська гривня);
№ НОМЕР_2 (українська гривня);
№ НОМЕР_3 (українська гривня);
2.у Державній казначейській службі України (МФО 820172):
№ НОМЕР_4 (українська гривня);
№ НОМЕР_5 (українська гривня);
№ НОМЕР_6 (українська гривня);
3.у Казначействі України (ел.адм.подат) (МФО 899998):
№ НОМЕР_7 (українська гривня);
4.у філії Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (МФО 322669):
№ НОМЕР_8 (українська гривня);
№ НОМЕР_9 (українська гривня);
№ НОМЕР_10 (українська гривня);
5.у філії Вишгородському відділенні області АТ «Ощадбанк» (МФО 320155):
№ НОМЕР_11 (українська гривня);
6.у філії ПАТ ПІБ в м. Вишгород Київської області (МФО 321143):
№ НОМЕР_12 (українська гривня), із встановленням заборони розпоряджатися відповідними грошовими коштами та грошовими коштами, які в подальшому надходитимуть на вказані рахунки, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
Зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначені рахунки та які вже знаходяться на вищезазначених банківських рахунках за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що зі змісту клопотання встановлено, що на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 29.07.2004 № 470 Вишгородському районному комунальному підприємству «Комунальник» () надано у постійне користування для сміттєзвалища земельну ділянку площею 5 га (кадастровий номер земельної ділянки - :03:015:0001).

Також, як встановлено в судовому засіданні з листа ТОВ «Інтелектуальний Геодезичний Альянс 2010» від 09.06.2021 площа насипу сміттєзвалища в межах земельних ділянок складає 11,0491 га, що значно перевищує площу відведену для даного призначення.
При цьому, як встановлено в суді, за результатами перевірки Державною екологічною інспекцією України 01.07.2021 та 02.07.2021 направлено ВРКП «Комунальник» шість претензій про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання земельних ресурсів, обумовлених засміченням земельних ресурсів, використанням земельних ділянок державної власності не за цільовим призначенням та самовільним зайняттям земельних ділянок державної власності на загальну суму 55 684 070,21 грн.
Також слідчий суддя звернув увагу на те, що на даний час Київською обласною прокуратурою до господарського суду Київської області пред`явлено позовні заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник», по трьом з яких вже відкрито провадження у справах № 911/2734/21, № 911/2735/21, № 911/2736/21.
З урахуванням обставин згаданого кримінального провадження, а також того, що наведене майно (грошові кошти) цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на вказане майно (грошові кошти), однак, з метою дотримання принципу співрозмірності обтяженні меті такого заходу забезпечення лише в частині встановленої матеріальної шкоди у розмірі 55 684 070 (п`ятдесят п`ять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сімдесят гривень) 21 копійка.
Що ж стосується вимог прокурора щодо зобов`язання службових осіб та працівників банківських установ негайно, після оголошення ухвали слідчого судді, надати прокурорам групи прокурорів, слідчим, які перебувають у складі групи слідчих, інформацію у письмовому вигляді про суму коштів, що будуть знаходитись на відповідних рахунках на час надання ухвали для виконання та в подальшому у вигляді довідки, то фактично прокурор просить слідчого суддю зобов`язати службових банківських установ надати відомості, які містяться в документах, що становлять банківську таємницю (ст. 162 КПК України), отже такі відомості мають бути отримані в порядку тимчасового доступу до речей і документів, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що грошові кошти є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування встановлено, що вказані грошові кошти на рахунках є предметом правопорушення та мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, можуть бути використанні для встановлення наслідків таких злочинних дій, а також збитків, завданих кримінальним правопорушенням у даному кримінальному провадженні, на що постановою прокурора від 21.07.2021 року вони визнані речовим доказом. А тому слідчим суддею накладено арешт обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Також слідчим суддею обґрунтовано звернуто увагу на завдані збитки в даному кримінальному провадженні, а саме, що на момент звернення з клопотанням про арешт грошових коштів Київською обласною прокуратурою до господарського суду Київської області пред`явлено позовні заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник», по трьом з яких вже відкрито провадження у справах № 911/2734/21, № 911/2735/21, № 911/2736/21.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, згідно із ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 4962, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна Вишгородське районне комунальне підприємство «Комунальник» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4