КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
29 вересня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
В С Т А Н О В И Л А
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 листопада 2022 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з під варти в залі суду.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду винесена із порушенням норм процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, апелянт вказує, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризикам ухилення від суду, тиску на свідків, вчинення інших злочинів. Також захисник ОСОБА_6 звертає увагу на те, що місцевим судом не зазначено причин неможливості застосування більш м'якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати ОСОБА_5 запобіжний захід та звільнити його з-під варти.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 зазначає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, апелянт вказує, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 зазначає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, апелянт вказує, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, дослідивши оскаржувану ухвалу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Мотиви апеляційного суду.
Апелянти в поданих апеляційних скаргах не заявляли клопотання про проведення апеляційного розгляду за участю сторін, як це передбачено ч.4 ст. 422-1 КПК України. Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили проводити апеляційний розгляд за їх відсутності, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги проведено без участі сторін.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 листопада 2022 року включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції врахував тяжкість пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, наявність ризиків, які послужили підставою для взяття обвинувачених під варту і які продовжують існувати. Той факт, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров'я особи, судимість за яке не знята і не погашена. Факт порушенням обвинуваченим ОСОБА_5 під час дії запобіжного заходу у вигляді застави покладених на нього обов'язків та виникнення нових ризиків. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні був оголошений у міжнародний розшук та затриманий на території Болгарії. Відтак місцевий суд встановив наявність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та перешкоджання обох обвинувачених кримінальному провадженню іншим чином, наявність ризику впливу обвинувачених на свідків у даному кримінальному провадженні.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки місцевим судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційних скарг апелянтів, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинувачених.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованому обвинуваченим злочину, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу, як того просять апелянти, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
Доводи захисника ОСОБА_9 щодо незадовільного стану здоров`я його підзахисного апеляційний суд вважає не переконливими та погоджується в цій частині з місцевим судом, який прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, з урахуванням вжитих судом першої інстанції заходів по забезпеченню належного медичного обстеження та лікування обвинувачених.
Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 листопада 2022 року включно, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3