Справа № 275/268/22
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітніх утриманців не має, депутатом та інвалідом не являється, раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На початку березня 2022 року ОСОБА_4 придбав у особи, матеріали щодо якої розслідуються в окремому кримінальному провадженні одну гранату типу РГН без передбаченого законом дозволу, а саме - в порушення вимоги «Положення про дозвільну систему», затверджену Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998.

В цей же день та час придбану гранату ОСОБА_7 , без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та зберігав без передбаченого законом дозволу у гаражному приміщенні на території свого домоволодіння до 12.04.2022.

Крім того, 12.04.2022 близько 04 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після виниклого раптового конфлікту, на підґрунті побутових проблем зі своєю дружиною ОСОБА_8 , взяв із приміщення гаража, що на території його домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , одну ручну бойову гранату РГН та вийшов із двору. Проходячи по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , тримаючи гранату в руці привів її у бойовий стан, вирвавши чеку гранати РГН, кинув її за паркан домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в наслідок чого відбувся вибух. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 , які виразились в умисному пошкодження майна шляхом вибуху гранати РГН було пошкоджено паркан, фасад будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 та автомобіль марки «DАСIA LODGY»,д.р.н. НОМЕР_1 , який був розташований на території вище зазначеного домоволодіння та який належить ОСОБА_6 .

Згідно висновку експертизи, на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 стався вибух наступальної осколкової ручної гранати РГН, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення бойових припасів.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному пошкодженні майна, вчинене шляхом вибуху, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, 2 ст. 194 КК України.

17.06.2022 між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000089, з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості. Згідно умов угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувачений зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджені вид і розмір покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, за ч.2 ст.194 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, узгоджено призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі, з застосуванням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України, роз`яснено процесуальні наслідки її укладення.

Вказана угода про визнання винуватості надана суду з обвинувальним актом.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину та підтверджує обставини вчинення злочинів, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаюється у скоєному. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованих кримінальних правопорушень, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, за участі захисника без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид і розмір покарання. Одночасно просила вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 просила затвердити угоду про визання винуватості.

Від потерпілого ОСОБА_10 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та про згоду на укладення і затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст. 468 КПК, у кримінальному провадженні може бути укладено, зокрема, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 469 КПК, отримано письмову згоду від усіх потерпілих на укладення ними угоди про визнання винуватості.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 згідно вимог статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України є кримінальним правопорушенням, яким завдана шкода фізичним особам та всі потерпілі надали згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст. 472 КПК України відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченим винуватості, тому суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у підготовчому судовому засіданні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України та умов угоди є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України та умов угоди є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, характеризується позитивно, щиро розкаявся, критично оцінює свої дії, визнає свою провину, не має утриманців, раніше не вчиняв кримінальні правопорушення.

Враховуючи вказане, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що визначене в угоді покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому суд вважає обґрунтованим призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, за ч.2 ст.194 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі.

Також з врахуванням особи обвинуваченого, заяв потерпілих, наявні підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як це узгоджено в угоді про визнання винуватості з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. ст. 118 - 124 КПК України, в зв`язку з чим з ОСОБА_4 необхідно стягнути в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової вибухово-технічної експертизи, висновок від 20.04.2022 № КСЕ-19/106-22/3052, в сумі 3089,16 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, арешт на майно не накладено, цивільні позови не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 474 ч. 7, 475 КПК України, ст. 12, 65, 70, 72, 75, 76, 194, 263 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.06.2022, укладену між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000026.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 194 КК України, у виді позбавлення волі терміном на 5 (п`ять) років.

-за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі терміном на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 3089 (три тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 16 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.

Речові докази, які знаходяться в камері зберігання речових доказів відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, а саме: фрагменти від корпусу, пластикові фрагменти від підривача, запобіжний важіль від підривача, металеву чеку, змиви із металевої чеки, знищити; компакт-диск з відеозаписом залишити в матеріалах справи; кімнатне взуття поверути власнику.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1