Справа № 191/1958/22
Провадження № 1-кп/191/142/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000253 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями про продовження строків застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні обвинуваченим запобіжних заходів.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як вважали, що обвинувачений може виконувати покладені на нього обов`язки.
Обвинувачена ОСОБА_5 не заперечувала проти клопотання про продовження щодо неї запобіжного заходу.
Потерпілий ОСОБА_7 вважав, що потреби у триманні під вартою ОСОБА_4 немає, а щодо ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.
Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченим строків запобіжних заходів, суд приходить до наступних висновків.
У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

05.08.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03.10.2022 року включно.

05.08.2022 року до обвинуваченогї ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`яання строком на 60 днів до 03.10.2022 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення останнім інших кримінальних правопорушень спростовують доводи про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку та тяжкого злочину, при цьому судовий розгляд кримінального провадження триває, а також суд враховує те, що кримінальні правопорушення обвинуваченим були вчиненні в період іспитового строку.
З урахуванням вищезазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованих обвинуваченому діянь, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою.
Також варто зазначити, що суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочину середньої тяжкості також є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 , оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу: відсутність судимостей, неодружена, має на утриманні малолітнього сина, наявне постійне місце проживання та роботи, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до статті 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст.131, 132, 176-179, 183, 184, 194, 199 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.11.2022 року включно.

Клопотання прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченій ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів, тобто до 26.11.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 29.09.2022 року о 12.45 годині.

Суддя ОСОБА_1