Справа 688/2085/20
№ 1-кп/688/7/22
Вирок
Іменем України

17 червня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівці матеріали кримінального провадження № 0000117 по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонного Хмельницької області, громадянина України (паспорт № НОМЕР_1 від 05 травня 2017 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.125, ч.2 ст.189, ч.1 ст.304 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шепетівки Хмельницької області, громадянина України (паспорт № НОМЕР_3 від 03 грудня 2018 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Полонного Хмельницької області, громадянина України (паспорт № НОМЕР_5 від 01 березня 2019 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

06 лютого 2020 року близько 19год. 30хв., ОСОБА_4 прийшов до магазину «Вкусняха», розташованого за адресою пр.Миру, 33 в м.Шепетівці Хмельницької області, з метою зустрічі з ОСОБА_11 , щодо вирішення конфлікту, який мав місце між ними раніше.
Поблизу вищевказаного магазину знаходився автомобіль марки «ВАЗ-21070» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 , на передньому пасажирському сидінні перебував неповнолітній ОСОБА_6 , позаду водія на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 та позаду пасажира ОСОБА_12 , з якого з задніх правих пасажирських дверей вийшов ОСОБА_12 , при цьому залишивши дверцята автомобіля відкритими щоб пропустити ОСОБА_15 . Коли ОСОБА_4 добровільно сів в автомобіль, ОСОБА_13 рушив і поїхав у напрямку м. Славута Хмельницької області.
Під час перебування в автомобілі ОСОБА_13 , керуючись корисливим мотивом, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , наказав ОСОБА_16 дістати мобільний телефон. Коли ОСОБА_4 тримав в руках мобільний телефон марки «HUAWEI Y7» імеі1: НОМЕР_8 та імеі2: НОМЕР_9 , ОСОБА_6 , шляхом ривка, відкрито, в присутності ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , викрав мобільний телефон ОСОБА_18 , який одразу передав ОСОБА_19 .

В подальшому ОСОБА_13 , керуючи вказаним автомобілем, звернув з дороги у лісовий масив неподалік будинку АДРЕСА_4 , де зупинив свій автомобіль та наказав потерпілому вийти із автомобіля.

Одразу, ОСОБА_6 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс не менше двох ударів дерев`яною битою по задніх поверхнях підколінних ділянок потерпілого ОСОБА_18 , а також в ділянку голови.

Після цього, ОСОБА_13 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс не менше чотирьох ударів кулаками рук в ділянку обличчя, голови та тулуба ОСОБА_4 , який від даних ударів впав та у подальшому втрачав свідомість.

Крім того, ОСОБА_12 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в ділянку грудної клітки потерпілого ОСОБА_20 .

Внаслідок вищевказаних неправомірних дій ОСОБА_16 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді:

а)струсу головного мозку, синців навколо обох очей, перелому кісток спинки носа із синцем та садном на поверхні носа, синця на поверхні лоба зліва, синця на поверхні лівої щоки, рани на червоній каймі та слизовій оболонці верхньої губи, травматичної ампутація коронки першого зуба на верхній щелепі зліва, травматичної ампутація частини коронки першого зуба на верхній щелепі справа, надщерблення у вигляді сколу емалі жувальної поверхні другого зуба, на нижній щелепі справа з дефектом частини коронки даного зуба, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

б)синця в ділянці крила лівої здухвинної кістки таза, синця в ділянці крила правої здухвинної кітки таза, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

06 лютого 2020 року, близько 20год., ОСОБА_12 , не повідомляючи ОСОБА_21 про дійсне походження мобільного телефону марки «HUAWEI Y7», запропонував останньому здати його у ломбард. ОСОБА_21 , використовуючи власний паспорт громадянина України серія НОМЕР_10 виданий Шепетівським МРВ УМВС від 20 жовтня 2005 року, уклав відповідний договір у ломбардному відділенні ПТ «Ломбард Заставно-Кредитний дім», розташованому по вул.Героїв Небесної Сотні, 26/5 в м.Шепетівці Хмельницької області, передавши у якості предмету застави мобільний телефон марки «HUAWEI Y7», який належить ОСОБА_22 . Виручені за телефон кошти були розподілені між ОСОБА_23 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_6 завдали ОСОБА_16 майнової шкоди на загальну суму 2000 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року кримінальне провадження № 0000117 від 08 лютого 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 винним себе у вчиненні злочинів при вищенаведених обставинах визнав частково та показав суду, що визнає факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, вину у вчиненні інших злочинів заперечує.

05 лютого 2020 року, ввечері виник конфлікт з ОСОБА_24 , який з іншими особами примусово вивіз його за місто в напрямку с.Городище. Під час нанесення йому ударів, ОСОБА_25 зірвав золотий ланцюжок з хрестиком, за повернення яких вимагав кошти в сумі 5000грн. Про дану подію повідомив ОСОБА_6 і попросив наступного дня поїхати разом з ним для підтримки. Також, з відповідним проханням він звернувся до ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 06 лютого 2020 року вказані особи, до який приєднався ОСОБА_29 , прийшли до нього додому. В м.Шепетівку їхали двома автомобілями. По дорозі, він домовився про зустріч із ОСОБА_24 біля кафе «Вкусняха», а також зателефонував до ОСОБА_30 , який погодився на зустріч. До приходу ОСОБА_31 , ОСОБА_32 вже знаходився в його автомобілі. З автомобіля вийшов ОСОБА_32 , пропускаючи ОСОБА_33 всередину. ОСОБА_25 сам сів в автомобіль, ніхто його не штовхав і насильно не примушував. Він повідомив, щоб ОСОБА_25 передав телефон або його виключив, а ОСОБА_34 забрав телефон і поклав на панель автомобіля. Між ним і ОСОБА_24 відбулася розмова, в ході якої, останній відмовився повертати ланцюжок і вимагав передачі коштів. Обурившись, він поїхав за місто в напрямку м.Славута, де через 10-15км звернув у найближчу вулицю. Вийшовши з автомобіля, він чотири рази вдарив ляпасами по обличчю ОСОБА_31 , від яких останній впав і з обличчя пішла кров. Заперечив нанесення ударів потерпілому ногами. Повернувшись в Шепетівку, зупинились біля ТРЦ «Стратон» і всі, окрім ОСОБА_31 , вийшли з автомобіля. ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 і ОСОБА_38 повідомили що їм потрібно повертатися у ОСОБА_39 і залишили їх. Через деякий час, він з ОСОБА_40 побачили біля автомобіля ОСОБА_41 з яким привіталися. Він, розмовляючи по телефону, відійшов, залишивши ОСОБА_30 та ОСОБА_41 біля автомобіля. Повернувшись, він завіз ОСОБА_33 до парку і висадив. Зазначив, що мобільний телефон у ломбард він не здавав, вважає, що його викрав ОСОБА_42 . Також заперечив факт вимагання у ОСОБА_31 коштів та надання йому карткового рахунку, на який їх потрібно було перерахувати. Щодо втягнення ОСОБА_6 у протиправну діяльність, то йому не було відомо вік останнього і що він є неповнолітнім.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 винним себе у вчиненні злочинів при вищенаведених обставинах визнав частково та показав суду, що 06 лютого 2020 року, близько 17год, до нього зателефонував ОСОБА_43 і запропонував зустрітися. ОСОБА_43 повідомив про конфлікт із ОСОБА_24 і попросив підтримки. Коли підійшов ОСОБА_25 , він вийшов з автомобіля, пропускаючи його всередину. ОСОБА_25 сам сів в автомобіль, ніхто його не штовхав. По дорозі з міста, ОСОБА_43 сказав ОСОБА_44 дістати телефон, щоб нікому не зателефонував, і сказав ОСОБА_45 забрати його. ОСОБА_34 , проти волі потерпілого, вирвав з рук останнього телефон і поклав на панель приладів. Поїхавши в напрямку ОСОБА_46 , звернули в першу вулицю. Зупинившись, всі вийшли з автомобіля. ОСОБА_43 наніс ОСОБА_44 близько п`яти ударів, від яких останній падав і з його обличчя пішла кров. Повернувшись, зупинились біля магазину «Стратон» і всі, крім ОСОБА_31 , вийшли з автомобіля. Біля автомобіля він зустрів ОСОБА_41 , якому розповів про події. Біля коробки передач, на підлозі пасажирського сидіння, де сидів ОСОБА_34 , лежав телефон, якого він забрав. Поцікавившись, що це за телефон, ОСОБА_47 запропонував здати його в ломбард, на що він погодився. Під час здачі телефону, в ломбарді був присутній ОСОБА_34 , який серед інших отримав частину коштів. Також, в ломбарді з ними був ще хтось, однак він не пам`ятає хто саме. Після цього, він пішов у власних справах.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_34 винним себе у вчиненні злочинів при вищенаведених обставинах визнав частково та показав суду, що визнає факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, вину у вчиненні інших злочинів заперечує.

05 лютого 2020 року, близько 22год, до нього зателефонував ОСОБА_43 і повідомив про конфлікт із ОСОБА_24 , в ході якого останній побив його та забрав золотий ланцюжок. Також, ОСОБА_43 попросив його поїхати наступного дня в Шепетівку для підтримки. 06 лютого 2020 року він, ОСОБА_36 , ОСОБА_35 і ОСОБА_38 зібралися вдома у ОСОБА_48 , звідки виїхали до Шепетівки, підібравши по дорозі ОСОБА_49 та ОСОБА_50 В Шепетівці до них приєднався ОСОБА_51 . Коли підійшов ОСОБА_25 , останній добровільно, без жодних погроз, сів в автомобіль ОСОБА_52 . Між ОСОБА_53 та ОСОБА_24 відбулась розмова з приводу повернення ланцюжка, після чого поїхали в напрямку ОСОБА_46 та звернули в ліс. Під час руху, ОСОБА_43 сказав забрати у ОСОБА_31 телефон, і він забравши телефон, поклав його біля коробки передач. Приїхавши в ліс, всі вийшли з автомобіля, і він битою, яку взяв з автомобіля, вдарив два рази під коліна потерпілого. Бита лежала в автомобілі на підлозі з правого боку біля переднього сидіння пасажира, де він сидів. Даною битою він потерпілому не погрожував і кому вона належить йому не відомо. В подальшому, ОСОБА_43 побився з ОСОБА_24 , після чого сіли в автомобіль і поїхали в Шепетівку. Біля автозаправки «Мото» зупинилися, і до їх автомобіля підійшов ОСОБА_32 , який питав у потерпілого про наявність грошей, золотого ланцюжка, цінних речей, після чого забрав мобільний телефон ОСОБА_31 і сказав їхати за автомобілем, в якому він перебував. Повернувшись у Шепетівку, всі вийшли з автомобіля і хлопці десь пішли. Коли хлопці повернулись, вони підвезли потерпілого і поїхали в напрямку Полонного. Заперечив свою причетність до продажу мобільного телефону потерпілого.

Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених судом доказів.

Допитаний в судових засіданнях 7 жовтня 2021року, 24 грудня 2021 року, 30 травня 2022 року та 15 червня 2022 року потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 06 лютого 2020 року до нього зателефонував ОСОБА_43 та запропонував зустрітися, на що він погодився. Близько 19год., прийшовши на місце зустрічі, побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_54 автомобіля вийшов ОСОБА_32 , пропускаючи його всередину. Він сам сів в автомобіль, ніхто його не примушував і погроз йому не висловлював. В автомобілі на місці водія знаходився ОСОБА_43 , поруч з ним ОСОБА_34 , на задньому сидінні посередині виді він, праворуч ОСОБА_32 , ліворуч невідомий йому хлопець. Коли автомобіль рухався в напрямку виїзду з міста, він злякався і хотів зателефонувати, однак ОСОБА_43 сказав забрати телефон і ОСОБА_34 вирвав його з рук. Коли автомобіль зупинився, всі вийшли з машини, і ОСОБА_34 наніс йому удар битою, від якого він впав. Після побиття його, його посадили в автомобіль і привезли в місто. Зупинившись біля ломбарду, всі, окрім нього, вийшли з автомобіля. Згодом ОСОБА_32 забрав з автомобіля телефон. Він бачив, як ОСОБА_43 , ОСОБА_32 , ОСОБА_55 і невідомі хлопці пішли в сторону ломбарду. Після того, як вийшли з ломбарду ділили між собою гроші, які, на думку потерпілого, отримали від продажу телефону. Коли його підвезли до магазину «Вопак», йому повернули сім-карту, однак хто саме її повернув він не пам`ятає. Крім того, зазначив, що заяви про вимагання у нього коштів він до органів поліції не подавав. Квитанція із рукописним текстом банківського рахунку знаходилась у працівників поліції, а заяву про її приєднання до матеріалів кримінального провадження написав на їх прохання і таку квитанцію до органів поліції він не надавав.

Також повідомив, що підтримує показання надані в суді. Під час слідчого експерименту, він перебував на лікарняному, і свідчення, які він давав, не відповідають дійсності, оскільки робив те, що говорив слідчий. Протокол слідчого експерименту підписав не прочитавши, оскільки поспішав.

При обранні міри покарання обвинуваченим, просив їх суворо не карати, не позбавляти їх волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 суду показав, що у зв`язку із тривалим проміжком часу, який пройшов, він не пригадує всіх обставин справи. Зазначив, що він разом із ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 їздили з м.Полонного в м.Шепетівку. Так, в зимою 2020 року він разом із ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_58 перебував в гостях у ОСОБА_57 , і хтось запропонував поїхати покататися в Шепетівку, на що всі погодились, оскільки постійно так робили. В Шепетівку їхали двома автомобілями: в першому знаходились ОСОБА_57 та ОСОБА_58 , а решта в іншому. В Шепетівці зупинились біля кіоску з кавою. Через деякий час до автомобіля ОСОБА_57 підійшов хлопець, який добровільно сів в автомобіль. Біля кіоску простояли близько 15 хв., а потім поїхали. Приїхавши в ліс, він відійшов в туалет, а коли повернувся всі сідали в автомобілі. Повертаючись у місто, чув розмову хлопців про побиття потерпілого. В місті пробули близько 5хв, після чого поїхали в м.Полонне, а автомобіль ОСОБА_57 залишився. Про обставини заволодіння мобільним телефоном потерпілого йому нічого невідомо, очевидцем спричинення потерпілому тілесних ушкоджень він не був. Свідчення, надані під час слідчого експерименту не підтримує, оскільки його залякували працівники поліції і казали, що потрібно говорити, а про механізм нанесення ударів потерпілому він вигадав.

Відповідно до переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який наданий стороною захисту, свідок ОСОБА_56 повідомляє про вчинення тиску з боку працівників поліції на нього та інших учасників провадження, а також зазначає розмір грошових коштів, які вимагали працівники поліції за уникнення від кримінальної відповідальності. Даний запис, як доказ був відкритий прокурору в порядку ст.290 КПК України 16 липня 2020 року. Після перегляду даного запису, свідок ОСОБА_36 відмовився прокоментувати його не пояснивши причин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що 06 лютого 2020 року зустрівся в м.Полонному із ОСОБА_53 та поїхали в м.Шепетівку двома автомобілями. Він сів в автомобіль до ОСОБА_48 , в якому знаходився ОСОБА_34 і ОСОБА_37 . Решта хлопців поїхали в іншому автомобілі. Пізніше він дізнався, що у ОСОБА_31 і ОСОБА_61 був конфлікт і їхали, щоб розібратися. В Шепетівці підійшов ОСОБА_32 , який розмовляв з ОСОБА_62 . Згодом підійшов ОСОБА_25 і добровільно сів в автомобіль. Через деякий час, коли ОСОБА_25 хотів зателефонувати, ОСОБА_34 вихопив у нього телефон і передав ОСОБА_63 , а останній поклав на панель приладів. В автомобілі він биту не бачив. Приїхавши в ліс, всі вийшли з автомобілів і у ОСОБА_31 з ОСОБА_53 виник конфлікт, розмовляли на підвищених тонах. ОСОБА_43 вдарив ОСОБА_33 в ділянку голови, а ОСОБА_34 вдарив палицею по ногах потерпілого, щоб останній став на коліна. В подальшому ОСОБА_43 наніс декілька ударів руками по тулубу і один удар ногою по ногах потерпілого. Повернувшись в місто і зупинившись біля ломбарду, повиходили з автомобіля і ОСОБА_43 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 втрьох кудись відійшли. Подальші події не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_64 суду показав, що 06 лютого 2020 року, у вечірній час, в приміщенні ломбарду «Скарбниця» він зустрів ОСОБА_30 з невідомими йому хлопцями. Привітавшись, він вийшов з ломбарду, а що хлопці робили далі йому не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_65 суду показала, що в 2020 році вона навчалася у м.Шепетівці та винаймала помешкання, адресу якого не пам`ятає. 05 лютого 2020 року, в дворі будинку, в якому проживала, виник конфлікт між ОСОБА_24 та ОСОБА_53 , в ході якого останнього примусово посадили в автомобіль ОСОБА_31 і вивезли, а 06 лютого 2020 року, близько 23год. до неї зателефонував ОСОБА_25 з власного номеру телефону і жалівся, що його побили. Вважає, що між хлопцями виник конфлікт через те. що до відносин із ОСОБА_53 , вона зустрічалася із ОСОБА_66 .

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 17 лютого 2020 року та фото-таблиці до нього, вбачається що працівниками поліції оглянуто прилеглу територію біля кафе «Вкусняха» по пр.Миру, 33 в м.Шепетівці, де був припарковий автомобіль, під керуванням ОСОБА_11 , в який сідав ОСОБА_4 , а також прилегла територія неподалік будинку АДРЕСА_4 , де потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження.
Згідно даних висновку експерта №68 від 27 лютого 2020 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
а)струсу головного мозку, синців навколо обох очей, перелому кісток спинки носа із синцем та садном на поверхні носа, синця на поверхні лоба зліва, синця на поверхні лівої щоки, рани на червоній каймі та слизовій оболонці верхньої губи, травматичної ампутація коронки першого зуба на верхній щелепі зліва, травматичної ампутація частини коронки першого зуба на верхній щелепі справа, надщерблення у вигляді сколу емалі жувальної поверхні другого зуба, на нижній щелепі справа з дефектом частини коронки даного зуба, які утворилися від, щонайменше, чотирьох ударних дій тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок ударів кулаками рук, та відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

б)синця в ділянці крила лівої здухвинної кістки таза, синця в ділянці крила правої здухвинної кітки таза, які утворилися від, щонайменше, двох ударних дій тупих твердих предметів довгастої форми, та відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Відповідно до протоколу огляду речового доказу від 09 лютого 2020 року вбачається, що працівниками поліції оглянуто, надану ОСОБА_4 , коробку від мобільного телефону марки «HUAWEI Y7», на якій містяться імеі1: НОМЕР_8 та імеі2: НОМЕР_9 .
Відповідно до довідки ПП ОСОБА_67 , останнім, станом на 06 лютого 2020 року, визначено вартість мобільного телефону марки «HUAWEI Y7», яка становить 2000грн.
Згідно отриманих від ПТ «Ломбард Заставно-Кредитний дім» данних, вбачається, що 06 лютого 2020 року ОСОБА_21 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард Заставно-Кредитний дім» по вул.Героїв Небесної Сотні, 26/5 в м.Шепетівці Хмельницької області з приводу закладу мобільного телефону марки «HUAWEI Y7» імеі1: НОМЕР_8 та імеі2: НОМЕР_9 .
Відповідно до даних протоколу слідчого експерименту від 15 квітня 2020 року, проведеного зі свідком ОСОБА_14 , та продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису, свідок зазначив, що, під час руху в автомобілі в напрямку ОСОБА_46 , ОСОБА_11 наказав ОСОБА_44 дістати з кишень все, що є дорожче, і коли потерпілий дістав мобільний телефон, ОСОБА_34 за вказівкою ОСОБА_48 вирвав його з рук потерпілого. В подальшому, ОСОБА_68 в присутності захисника ОСОБА_69 та понятих продемонстрував на статистові, яким чином ОСОБА_34 вирвав у потерпілого телефон. Під час проведення слідчого експерименту, жодний із учасників, в т.ч. ОСОБА_68 та захисник ОСОБА_70 , заперечень висловлювали. Крім того, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_68 не висловлював зауваження щодо проведення слідчого експерименту. Так свідчення узгоджуються зі свідченнями, наданими ОСОБА_71 в суді.
Відповідно до протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 16 квітня 2020 року та прослуханого в судовому засіданні аудіо запису телефонних розмов, вбачається, що 09 квітня 2020 року о 20год. 45хв. ОСОБА_11 з абонентського номеру НОМЕР_11 зателефонував на номер НОМЕР_12 , яким користується ОСОБА_34 . В ході розмови ОСОБА_11 повідомляв про обставини проведення обшуку за місцем свого проживання, а також при обговоренні можливості уникнути відповідальності ОСОБА_11 повідомив, що заходив у ломбард та отримував гроші за телефон.
Відповідно до протоколу огляду речового доказу від 28 лютого 2020 року вбачається, що оптичний диск для лазерних систем зчитування, формату DVD+R, містить відеофайл з камери відеоспостереження, встановленої на фасаді приміщення кафе «Рандеву» по пр.Миру, 50 в м.Шепетівці Хмельницької області. Під час перегляду відеофайлу спостерігається, що 06 лютого 2020 року о 19год. 33хв. по проїзній частині дороги рухається спочатку один, а потім два автомобіля марки ВАЗ 2107, які рухаються в напрямку перехрестя вул.В.Котика та пр.Миру в м.Шепетівці, та повертають ліворуч в напрямку виїзду з міста в напрямку м. Славута. З фрагментів відеозаписів зроблено відповідні скріншоти.
Відповідно до протоколу огляду речового доказу від 28 лютого 2020 року вбачається, що оптичний диск для лазерних систем зчитування, формату DVD+R, містить відеофайл з камери відео спостереження приміщення магазину «Астра»,
по вул.В.Котика, 170 в м.Шепетівці Хмельницької області. Під час перегляду відеофайлу спостерігається, що 06 лютого 2020 року о 19год. 37хв. по проїзній частині дороги вул.В.Котика рухається спочатку один, а потім два автомобіля марки ВАЗ 2107, які рухаються на виїзд з міста в напрямку м. Славута. З фрагментів відеозаписів зроблено відповідні скріншоти.
Суд не бере до уваги протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 квітня 2020 року, із слідчою довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких свідки ОСОБА_72 , ОСОБА_38 та ОСОБА_56 впізнають ОСОБА_12 , оскільки такі протоколи стосуються тієї частини кримінального провадження, яка судом закрита.
Також, суд не бере до уваги протоколи слідчих експериментів із застосування відеозапису від 16 квітня 2020 року, проведених зі свідками ОСОБА_72 , ОСОБА_73 та ОСОБА_56 в ході яких останні повідомляють про обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки такі протоколи стосуються тієї частини кримінального провадження, яка судом закрита.
Суд визнає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 14 квітня 2020 року, проведеного з участю ОСОБА_4 , оскільки під час його допиту, потерпілий зазначив, що відомості, які ним повідомлені не відповідають дійсності, розповідав про обставини зі слів працівників поліції, а протокол підписав не читаючи.
Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 лютого 2020 року, із слідчою довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких потерпілий ОСОБА_4 в присутності понятих впізнав на фото серед інших трьох фотознімків осіб чоловічої статті ОСОБА_11 та ОСОБА_74 , які 06 лютого 2020 року заволоділи його майном та спричинили тілесні ушкодження, суд відхиляє як доказ, оскільки такий доказ не відповідає вимогам щодо його допустимості.

Так, відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками оформлений з порушенням приписів ст.104 КПК України щодо фіксації ходу і результатів даної процесуальної дії та ст.228 КПК України щодо попереднього з`ясування у особи, яка впізнає, даних про зовнішній вигляд і прикмети особи, яку впізнає чи про сукупність ознак, за якими здійснюється впізнання особи. Натомість, у протоколі міститься інформація, що потерпілий може впізнати осіб за рисами обличчя, формою губ, носа, вух, очей, підборіддя, кольором волосся та іншими рисами, однак не зазначено дані про особливості ознак осіб, яких впізнають.

Із зазначених вище підстав, суд визнає недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 лютого 2020 року, із слідчою довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких потерпілий ОСОБА_4 впізнає ОСОБА_14 та ОСОБА_75 .
Суд відхиляє твердження обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , що вони не мали наміру заволодіти мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_4 , а лише забрали його, щоб останній не зміг комусь зателефонувати. Твердження сторони захисту про відсутність у діях обвинувачених попередньої змови на вчинення злочину є безпідставними.
Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
Із матеріалів провадження видно, що дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 з самого початку були узгодженими та послідовними.
Судом встановлено, що спільність умислу спрямованого на заволодіння чужим майном підтверджено конклюдентними діями обвинувачених, адже вони діяли, як співвиконавці. ОСОБА_34 за вказівкою ОСОБА_11 вирвав з рук потерпілого мобільний телефон. Під`їхавши неподалік ломбарду, ОСОБА_12 , в присутності ОСОБА_4 , забрав телефон з машини і домовився з ОСОБА_21 , що останній оформить договір застави телефону в ломбарді на власний паспорт. Також, ОСОБА_4 чітко вказав, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_34 пішли в сторону ломбарду, а згодом бачив, як вони ділили гроші біля ломбарду.

Тому суд дійшов до переконання, що єдина для спільників мета та узгодженість їхніх дій при викраденні і переміщенні майна поза розумним сумнівом свідчать про попередню домовленість співучасників.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2019 року у справі № 520/6958/17 (провадження № 51-10078км18), від 14 травня 2020 року у справі № 405/2648/18 (провадження № 51-4763 км 19).

Судом не здобуто доказів того, що під час руху в автомобілі, в ході заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_4 , ОСОБА_12 наносив удари ліктем в ділянку грудної клітки потерпілого, а ОСОБА_34 тримав в руках дерев`яну биту та висловлював погрози використати її для побиття. Зокрема, ОСОБА_4 повідомив, що в автомобілі фізичне насильство не застосовували і погроз такого застосування не висловлювали.

На переконання суду, спричинення ОСОБА_53 та іншими обвинуваченими тілесних ушкоджень ОСОБА_4 пов`язане із тим, що напередодні потерпілий вивіз ОСОБА_11 за місто в лісосмугу та спричинив йому тілесні ушкодження, а тому таке побиття суд розцінює як помсту, а не спосіб утримання викраденого у ОСОБА_4 мобільного телефону.

За таких обставин, суд вважає перекваліфікувати дії обвинувачених із ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності та вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам суд кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачується у незаконному позбавленні волі, викраденні людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань за наступних обставин.
06 лютого 2020 року, близько 19год. 30хв., ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу магазину «Вкусняха», розташованого за адресою проспект Миру у м.Шепетівка Хмельницької області, з метою зустрічі з потерпілим ОСОБА_4 , щодо вирішення конфлікту який мав місце між ними раніше.

Потерпілий ОСОБА_76 , очікуючи ОСОБА_17 та знаходячись поблизу вищевказаного магазину «Вкусняха», розташованого за адресою проспект Миру в м. Шепетівка Хмельницької області, до потерпілого ОСОБА_18 під`їхав автомобіль марки «ВАЗ-21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 на передньому пасажирському сидінні перебував неповнолітній ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позаду водія на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 та позаду пасажира ОСОБА_12 з якого з задніх правих пасажирських дверей вийшов ОСОБА_12 , при цьому залишивши дверцята автомобіля відкритими та зайшов за спину потерпілого ОСОБА_18 та із застосуванням фізичної сили, яка вразилась у поштовху ліктем у спину примусово наказав потерпілому сісти у салон вказаного автомобіля, після чого сів поруч із ним та у такий спосіб відкрито викравши потерпілого ОСОБА_77 , проти його волі з корисливих мотивів.

Після чого вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_17 поїхав у напрямку м. Славута Хмельницької області проти волі потерпілого ОСОБА_18 , у такий спосіб незаконно позбавивши потерпілого волі з корисливих мотивів.

Під час руху вищевказаного автомобіля, ОСОБА_12 , який сидів поруч із потерпілим ОСОБА_78 справа, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, умисно наніс останньому два удари ліктем лівої руки в ділянку грудної клітки потерпілого, після чого ОСОБА_13 , який перебував за кермом автомобіля, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом спрямованим на заволодіння майном потерпілого, наказав потерпілому дістати усе цінне майно з кишень нащо потерпілий ОСОБА_76 побоюючись фізичної розправи та реального здійснення погроз застосування насильства небезпечного для життя з боку ОСОБА_6 , який у той час сидячи на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля тримав у правій руці предмет спеціально пристосований або заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - дерев`яну биту, погодився та дістав із кишені своєї куртки мобільний телефон марки «HUAWEIY7» імеі1: НОМЕР_8 та імеі2: НОМЕР_9 , вартістю 2000 гри., який ОСОБА_34 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у погрозах побиття дерев`яною битою, яку він тримав у правій руці, лівою рукою шляхом ривка, відкрито, заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_18 , марки «HUAWEIY7», який одразу передав ОСОБА_19 .

Надалі того ж дня, ОСОБА_13 рухаючись автомобілем марки «ВАЗ 21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , з метою залякування ОСОБА_18 та вчинення в майбутньому дій майнового характеру на свою користь, проти волі потерпілого, позбавивши останнього волі з корисливих мотивів не даючи ОСОБА_16 можливості вільно пересуватись та покинути салон вказаного автомобіля звернув з дороги у лісовий масив неподалік будинку АДРЕСА_4 де зупинив свій автомобіль та наказав потерпілому залишатись у салоні автомобіля.

Після того, як з салону автомобіля вийшли ОСОБА_14 , ОСОБА_6 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 останній наказав потерпілому ОСОБА_16 вийти із автомобіля та стояти поруч із ним.

Того ж дня у вказаний час та місці ОСОБА_34 , всупереч волі потерпілого поставив ОСОБА_77 на коліна та діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у нанесенні одного удару в обличчя потерпілого ОСОБА_18 дерев`яною битою, яку ОСОБА_34 тримав у правій руці, внаслідок чого потерпілий впав на землю.

Одразу після чого ОСОБА_13 , не даючи потерпілому підвестись на ноги та покинути місце події, обмежуючи його право на свободу пересування, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у нанесенні численних ударів ногами та кулаками обох рук в ділянку обличчя, голови та тулубу потерпілого, який не маючи змоги покинути місце події та побоюючись фізичної розправи залишався лежати на землі та у подальшому втратив свідомість.

Після нанесення ОСОБА_23 у вищевказаний спосіб тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 не даючи потерпілому підвестись на ноги та покинути місце події, обмежуючи його право на свободу пересування, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в ділянку грудної клітки потерпілого ОСОБА_18 , який не маючи змоги покинути місце події та побоюючись фізичної розправи залишався лежати на землі.

В подальшому, після спричинення у вищевказаний спосіб тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , підняв потерпілого та посадив у салон автомобілем марки «ВАЗ 21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , у який також сіли ОСОБА_34 , ОСОБА_14 та ОСОБА_79 відвезли потерпілого ОСОБА_77 у м. Шепетівка, де висадили близько 20год. 30хв. із автомобіля поруч із будинком по АДРЕСА_5 .

Перевіривши в ході судового слідства докази обвинувачення ОСОБА_11 за епізодом незаконного позбавлення волі, викрадення людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань суд знаходить, що обвинуваченого ОСОБА_11 слід виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Так, об`єктивна сторона злочину передбачає такі діяння: 1)незаконне позбавлення волі; 2)викрадення людини. Вчинення одного із зазначених діянь є достатнім для встановлення об`єктивної сторони злочину.

Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затримання потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного або психічного насильства, а також шляхом обману.

Найнебезпечнішою формою незаконного позбавлення волі є викрадення людини, тобто протиправне таємне або відкрите захоплення потерпілого, переміщення його з того місця, де він знаходився, та подальше утримання потерпілого викрадачем або іншою особою. Викрадення майже завжди супроводжується фізичним або психічним (погрози) насильством.

Незаконне позбавлення волі та викрадення людини припускають дії, що вчиняються проти волі потерпілої особи, тому така згода останньої на вчинення щодо неї таких дій виключає відповідальність за ст.146 КК України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що погодившись на пропозицію ОСОБА_48 зустрітися, він підійшов на місце зустрічі, де побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_54 автомобіля вийшов ОСОБА_32 , пропускаючи потерпілого всередину. ОСОБА_25 сам сів в автомобіль, ніхто його не примушував і погроз йому не висловлював.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_80 , а також самих обвинувачених.

Жодних об`єктивних даних, щодо незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_4 чи його викрадення судом не здобуто, а тому в діях обвинуваченого відсутній такий склад злочину, як його об`єктивна сторона. За таких обставин ОСОБА_11 підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України.

Також, органами досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачується у вимаганні, а саме вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненому повторно, за наступних обставин.
06 лютого 2020 року, близько 20год. 45хв., ОСОБА_13 , перебуваючи поблизу будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, після вчинення стосовно потерпілого вищевказаних кримінальних правопорушень, не зупиняючись на досягнутому поставив перед потерпілим ОСОБА_78 протиправну вимогу передати йому грошові кошти в сумі 10 тис. грн. при цьому ОСОБА_13 надав потерпілому ОСОБА_16 паперовий листок - квитанцію на переказ коштів №171437473 від 06 лютого 2020 року, про поповнення мобільного телефону № НОМЕР_11 , який належить особисто ОСОБА_19 , на звороті якої було записано номер банківського рахунку № НОМЕР_13 , який відкрито у AT «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 , поклавши його у кишеню куртки потерпілого, та при цьому висловив погрози в бік потерпілого, а саме сказав, що: «За життя потрібно платити» та пригрозив фізичною розправою особисто потерпілому та його рідним, які ОСОБА_76 сприйняв реально, оскільки цього ж дня його вже ОСОБА_23 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було позбавлено волі та на нього було вчинено напад з метою заволодіння його майном із застосуванням насильства.

Перевіривши в ході судового слідства докази обвинувачення ОСОБА_11 за вказаним епізодом, суд знаходить, що обвинуваченого ОСОБА_11 слід виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Так, об`єктивна сторона вимагання виражається у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно або вчиненні будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти у таємниці. Таке діяння може виявлятися лише у активній поведінці.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є спосіб вимагання погроза заподіяння шкоди потерпілому або його близьким родичам. Зміст якої може бути різним.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заперечив факт вимагання у нього коштів, а також зазначив, що заяви про вимагання у нього коштів він до органів поліції не подавав. Квитанція із рукописним текстом банківського рахунку знаходилась у працівників поліції, а заяву про її приєднання до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 написав на їх прохання і таку квитанцію до органів поліції він не надавав.

Жодних об`єктивних даних, про висунення ОСОБА_53 незаконної вимоги ОСОБА_4 щодо передачі йому грошових коштів із погрозами застосування насильства для потерпілого чи його родичів судом не здобуто, а тому в діях обвинуваченого відсутній такий склад злочину, як його об`єктивна сторона. За таких обставин ОСОБА_11 підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.189 КК України.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачується у втягненні неповнолітнього у злочину діяльність за наступних обставин.
ОСОБА_13 , діючи умисно, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітнім, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, під час розмови з ним 06 лютого 2020 року, близько 14год. 00хв., шляхом психологічного впливу, що виразився у словесному переконанні останнього, втягнув неповнолітнього ОСОБА_6 у злочину діяльність внаслідок чого останній скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.125 КК України за наступних обставин.

Зокрема, ОСОБА_11 , 06 лютого 2020 року, близько 19год. 30хв., діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, попередньо втягнувши неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у злочину діяльність спільно із повнолітнім ОСОБА_12 , з корисливих мотивів незаконно позбавили волі, небезпечним способом для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_18 , що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, та здійснювалось протягом тривалого часу, під час якого використовуючи та перебуваючи в автомобілі марки «ВАЗ-21070» державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , поблизу АЗС «MOTTO», розташованої за адресою вул. Валі Котика, 174 м. Шепетівка Хмельницької області, після чого вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_77 , при цьому заволоділи у нього мобільний телефон марки «HUAWEI Y7», та в подальшому ОСОБА_23 за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , із застосуванням предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (бита), перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 , спричинили потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження.

Перевіривши в ході судового слідства докази обвинувачення ОСОБА_11 за вказаним епізодом, суд знаходить, що обвинуваченого ОСОБА_11 слід виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.304 КК України характеризується прямим умислом, поєднаним з метою втягнення підлітка у протиправну діяльність. Особа знала про неповнолітній вік, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння і бажала втягнути неповнолітнього у протиправну діяльність.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_34 , які тривалий час підтримують дружні стосунки, мають невелику різницю у віці. На момент, коли ОСОБА_11 попросив ОСОБА_6 бути присутнім під час зустрічі із ОСОБА_4 , він не знав про його вік, і не здобуто доказів того, що ОСОБА_11 усвідомлював, що ОСОБА_34 , на момент інкримінованих йому дій, є неповнолітнім. Стороною обвинувачення не представлено жодних доказів того, що ОСОБА_11 вчинив будь-які дії, пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього, з метою викликати у нього рішучість взяти участь у вчиненні побиття потерпілого та його пограбування.
Крім того, втягнення завжди передбачає наявність причинного зв`язку між діями дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії, однак судом не встановлено такого зв`язку між діями ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .
Також, суд звертає увагу на те, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким внесено зміни у ст.304 КК України. Зокрема змінено кваліфікуючу ознаку та визначено її як втягнення неповнолітніх у протиправну діяльність. Однак, на момент складання обвинувального акту та затвердження його прокурором (17 липня 2020 року), уточнена підозра ОСОБА_11 за ч.1 ст.304 КК України не повідомлялась, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 в цій частині скерований до суду за кваліфікуючою ознакою, яка втратила чинність.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_11 відсутній склад злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.304 КК України, а тому від підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.304 КК України.
Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_12 обвинувачується у незаконному позбавленні волі, викраденні людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань за наступних обставин.
06 лютого 2020 року, близько 19год. 30хв., ОСОБА_12 , перебуваючи поблизу магазину «Вкусняха» розташованого за адресою проспект Миру у м Шепетівка Хмельницької області, з метою зустрічі з потерпілим ОСОБА_4 , щодо вирішення конфлікту який мав місце між ОСОБА_23 та потерпілим ОСОБА_78 раніше.

Потерпілий ОСОБА_76 , очікуючи ОСОБА_17 та знаходячись поблизу вищевказаного магазину «Вкусняха», розташованого за адресою проспект Миру в м. Шепетівка Хмельницької області, до потерпілого ОСОБА_18 під`їхав автомобіль марки «ВАЗ-21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 на передньому пасажирському сидінні перебував неповнолітній ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позаду водія на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 та позаду пасажира ОСОБА_12 з якого з задніх правих пасажирських дверей вийшов ОСОБА_12 , при цьому залишивши дверцята автомобіля відкритими та зайшов за спину потерпілого ОСОБА_18 та із застосуванням фізичної сили, яка вразилась у поштовху ліктем у спину, примусово наказав потерпілому сісти у салон вказаного автомобіля, після чого сів поруч із ним та у такий спосіб відкрито викравши потерпілого ОСОБА_77 , проти його волі з корисливих мотивів.

Після чого вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_17 поїхав у напрямку м. Славута Хмельницької області проти волі потерпілого ОСОБА_18 у такий спосіб незаконно позбавивши потерпілого волі з корисливих мотивів.

Під час руху вищевказаного автомобіля, ОСОБА_12 , який сидів поруч із потерпілим ОСОБА_78 справа, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, умисно наніс останньому два удари ліктем лівої руки в ділянку грудної клітки потерпілого, після чого ОСОБА_13 , який перебував за кермом автомобіля, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом спрямованим на заволодіння майном потерпілого, наказав потерпілому дістати усе цінне майно з кишень нащо потерпілий ОСОБА_76 побоюючись фізичної розправи та реального здійснення погроз застосування насильства небезпечного для життя з боку ОСОБА_6 , який у той час сидячи на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля тримав у правій руці предмет спеціально пристосований або заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - дерев`яну биту, погодився та дістав із кишені своєї куртки мобільний телефон марки «HUAWEIY7» імеі1: НОМЕР_8 та імеі2: НОМЕР_9 , вартістю 2000 грн., який ОСОБА_34 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у погрозах побиття дерев`яною битою, яку він тримав у правій руці, лівою рукою шляхом ривка, відкрито, заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_18 , марки «HUAWEIY7», який одразу передав ОСОБА_19 .

Надалі того ж дня, ОСОБА_13 рухаючись автомобілем марки «ВАЗ 21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , з метою залякування ОСОБА_18 та вчинення в майбутньому дій майнового характеру на свою користь, проти волі потерпілого, позбавивши останнього волі, з корисливих мотивів, не даючи ОСОБА_16 можливості вільно пересуватись та покинути салон вказаного автомобіля, звернув з дороги у лісовий масив неподалік будинку АДРЕСА_4 , де зупинив свій автомобіль та наказав потерпілому залишатись у салоні автомобіля.

Після того, як з салону автомобіля вийшли ОСОБА_14 , ОСОБА_6 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 останній наказав потерпілому ОСОБА_16 вийти із автомобіля та стояти поруч із ним.

Того ж дня у вказаний час та місці ОСОБА_34 , всупереч волі потерпілого поставив ОСОБА_77 на коліна та діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у нанесенні одного удару в обличчя потерпілого ОСОБА_18 дерев`яною битою, яку ОСОБА_34 тримав у правій руці, внаслідок чого потерпілий впав на землю.

Одразу після чого ОСОБА_13 не даючи потерпілому підвестись на ноги та покинути місце події, обмежуючи його право на свободу пересування, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у нанесенні численних ударів ногами та кулаками обох рук в ділянку обличчя, голови та тулубу потерпілого, який не маючи змоги покинути місце події та побоюючись фізичної розправи залишався лежати на землі та у подальшому втратив свідомість.

Після нанесення ОСОБА_23 у вищевказаний спосіб тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_81 , не даючи потерпілому підвестись на ноги та покинути місце події, обмежуючи його право на свободу пересування, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в ділянку грудної клітки потерпілого ОСОБА_18 , який не маючи змоги покинути місце події та побоюючись фізичної розправи залишався лежати на землі.

В подальшому, після спричинення у вищевказаний спосіб тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , підняв потерпілого та посадив у салон автомобілем марки «ВАЗ 21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 у який також сіли ОСОБА_34 , ОСОБА_14 та ОСОБА_79 відвезли потерпілого ОСОБА_77 у м. Шепетівка, де висадили близько 20год. 30хв. із автомобіля поруч із будинком по АДРЕСА_5 .

Перевіривши в ході судового слідства докази обвинувачення ОСОБА_82 за епізодом незаконного позбавлення волі, викрадення людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань суд знаходить, що обвинуваченого ОСОБА_12 слід виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Так, об`єктивна сторона злочину передбачає такі діяння: 1)незаконне позбавлення волі; 2)викрадення людини. Вчинення одного із зазначених діянь є достатнім для встановлення об`єктивної сторони злочину.

Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затримання потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного або психічного насильства, а також шляхом обману.

Найнебезпечнішою формою незаконного позбавлення волі є викрадення людини, тобто протиправне таємне або відкрите захоплення потерпілого, переміщення його з того місця, де він знаходився, та подальше утримання потерпілого викрадачем або іншою особою. Викрадення майже завжди супроводжується фізичним або психічним (погрози) насильством.

Незаконне позбавлення волі та викрадення людини припускають дії, що вчиняються проти волі потерпілої особи, тому така згода останньої на вчинення щодо неї таких дій виключає відповідальність за ст.146 КК України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що погодившись на пропозицію ОСОБА_48 зустрітися, він підійшов на місце зустрічі, де побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_54 автомобіля вийшов ОСОБА_32 , пропускаючи потерпілого всередину. ОСОБА_25 сам сів в автомобіль, ніхто його не примушував і погроз йому не висловлював.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_80 , а також самих обвинувачених.

Жодних об`єктивних даних, щодо незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_4 чи його викрадення судом не здобуто, а тому в діях обвинуваченого ОСОБА_12 відсутній такий склад злочину, як його об`єктивна сторона.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_12 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а тому від підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України.
Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_34 обвинувачується у незаконному позбавленні волі, викраденні людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань за наступних обставин.
06 лютого 2020 року, близько 19год. 30хв., неповнолітній ОСОБА_34 , перебуваючи поблизу магазину «Вкусняха», розташованого за адресою проспект Миру у м. Шепетівка Хмельницької області, з метою зустрічі з потерпілим ОСОБА_4 , щодо вирішення конфлікту, який мав місце між ОСОБА_23 та потерпілим ОСОБА_78 раніше.
Потерпілий ОСОБА_76 , очікуючи ОСОБА_17 та знаходячись поблизу вищевказаного магазину «Вкусняха» розташованого за адресою проспект Миру в м. Шепетівка Хмельницької області до потерпілого ОСОБА_18 під`їхав автомобіль марки «ВАЗ-21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 на передньому пасажирському сидінні перебував неповнолітній ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позаду водія на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 та позаду пасажира ОСОБА_12 з якого з задніх правих пасажирських дверей вийшов ОСОБА_12 , при цьому залишивши дверцята автомобіля відкритими та зайшов за спину потерпілого ОСОБА_18 та із застосуванням фізичної сили, яка вразилась у поштовху ліктем у спину примусово наказав потерпілому сісти у салон вказаного автомобіля, після чого сів поруч із ним та у такий спосіб відкрито викравши потерпілого ОСОБА_77 , проти його волі з корисливих мотивів.
Після чого вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_17 поїхав у напрямку м. Славута Хмельницької області проти волі потерпілого ОСОБА_18 , у такий спосіб незаконно позбавивши потерпілого волі з корисливих мотивів.
Під час руху вищевказаного автомобіля, ОСОБА_12 , який сидів поруч із потерпілим ОСОБА_78 справа, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, умисно наніс останньому два удари ліктем лівої руки в ділянку грудної клітки потерпілого, після чого ОСОБА_13 , який перебував за кермом автомобіля, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом спрямованим на заволодіння майном потерпілого, наказав потерпілому дістати усе цінне майно з кишень нащо потерпілий ОСОБА_76 побоюючись фізичної розправи та реального здійснення погроз застосування насильства небезпечного для життя з боку ОСОБА_6 , який у той час сидячи на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля тримав у правій руці предмет спеціально пристосований або заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - дерев`яну биту, погодився та дістав із кишені своєї куртки мобільний телефон марки «HUAWEIY7» імеі1: НОМЕР_8 та імеі2: НОМЕР_9 , вартістю 2000 грн., який ОСОБА_34 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у погрозах побиття дерев`яною битою, яку він тримав у правій руці, лівою рукою шляхом ривка, відкрито, заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_18 , марки «HUAWEIY7», який одразу передав ОСОБА_19 .
Надалі того ж дня, ОСОБА_13 рухаючись автомобілем марки «ВАЗ 21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , з метою залякування ОСОБА_18 та вчинення в майбутньому дій майнового характеру на свою користь, проти волі потерпілого, позбавивши останнього волі з корисливих мотивів не даючи ОСОБА_16 можливості вільно пересуватись та покинути салон вказаного автомобіля, звернув з дороги у лісовий масив неподалік будинку АДРЕСА_4 , де зупинив свій автомобіль та наказав потерпілому залишатись у салоні автомобіля.
Після того, як з салону автомобіля вийшли ОСОБА_14 , ОСОБА_6 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 останній наказав потерпілому ОСОБА_16 вийти із автомобіля та стояти поруч із ним.
Того ж дня, у вказаний час та місці ОСОБА_34 , всупереч волі потерпілого поставив ОСОБА_77 на коліна та діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у нанесенні одного удару в обличчя потерпілого ОСОБА_18 дерев`яною битою, яку ОСОБА_34 тримав у правій руці, внаслідок чого потерпілий впав на землю.
Одразу після чого ОСОБА_13 не даючи потерпілому підвестись на ноги та покинути місце події, обмежуючи його право на свободу пересування, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось у нанесенні численних ударів ногами та кулаками обох рук в ділянку обличчя, голови та тулубу потерпілого, який не маючи змоги покинути місце події та побоюючись фізичної розправи залишався лежати на землі та у подальшому втратив свідомість.
Після нанесення ОСОБА_23 у вищевказаний спосіб тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_12 , не даючи потерпілому підвестись на ноги та покинути місце події, обмежуючи його право на свободу пересування, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в ділянку грудної клітки потерпілого ОСОБА_18 , який не маючи змоги покинути місце події та побоюючись фізичної розправи залишався лежати на землі.
В подальшому, після спричинення у вищевказаний спосіб тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , підняв потерпілого та посадив у салон автомобілем марки «ВАЗ 21070» червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 у який також сіли ОСОБА_34 , ОСОБА_14 та ОСОБА_79 відвезли потерпілого ОСОБА_77 у м. Шепетівка, де висадили близько 20год. 30хв. із автомобіля поруч із будинком по АДРЕСА_5 .
Перевіривши в ході судового слідства докази обвинувачення ОСОБА_6 за епізодом незаконного позбавлення волі, викрадення людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань суд знаходить, що обвинуваченого ОСОБА_6 слід виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Так, об`єктивна сторона злочину передбачає такі діяння: 1)незаконне позбавлення волі; 2)викрадення людини. Вчинення одного із зазначених діянь є достатнім для встановлення об`єктивної сторони злочину.

Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затримання потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного або психічного насильства, а також шляхом обману.

Найнебезпечнішою формою незаконного позбавлення волі є викрадення людини, тобто протиправне таємне або відкрите захоплення потерпілого, переміщення його з того місця, де він знаходився, та подальше утримання потерпілого викрадачем або іншою особою. Викрадення майже завжди супроводжується фізичним або психічним (погрози) насильством.

Незаконне позбавлення волі та викрадення людини припускають дії, що вчиняються проти волі потерпілої особи, тому така згода останньої на вчинення щодо неї таких дій виключає відповідальність за ст.146 КК України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що погодившись на пропозицію ОСОБА_48 зустрітися, він підійшов на місце зустрічі, де побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_54 автомобіля вийшов ОСОБА_32 , пропускаючи потерпілого всередину. ОСОБА_25 сам сів в автомобіль, ніхто його не примушував і погроз йому не висловлював.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_80 , а також самих обвинувачених.

Жодних об`єктивних даних, щодо незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_4 чи його викрадення судом не здобуто, а тому в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній такий склад злочину, як його об`єктивна сторона.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а тому від підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, обвинуваченим ОСОБА_83 , ОСОБА_12 та ОСОБА_45 судом визнано добровільне відшкодування потерпілому майнової та моральної шкоди, а також молодий вік обвинувачених.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_45 судом не встановлено.

Прокурор відмовився підтримувати такі обтяжуючі обставини, як вчинення злочину повторно, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, які зазначені в обвинувальному акті, оскільки такі обставини стосувалися обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України, провадження по якому закрито.

Суд враховує, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_34 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, на утриманні у ОСОБА_12 перебуває малолітня дитина, висновок органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі, думку потерпілого ОСОБА_4 , який просив обвинувачених суворо не карати і не позбавляти їх волі та приходить до висновку, що для виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_45 слід призначити покарання в межах санкції статті інкримінованого їм злочину у виді позбавлення волі, і ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на підставі ст.75 КК України, а ОСОБА_34 на підставі ст.ст.104, 75 КК України, можуть бути звільнені від його відбування з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_34 протягом усього судового розгляду з`являлись за викликами суду, підстав для обрання обвинуваченим запобіжних заходів, передбачених ст.ст.176, 177 КПК Українидо вступу вироку в законну силу, суд не вбачає.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_11 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, визнати невинуватим і виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_11 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, визнати невинуватим і виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_11 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, визнати невинуватим і виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_12 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_12 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, визнати невинуватим і виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.ст.104, 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_45 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, визнати невинуватим і виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Арешт накладений на автомобіль марки «ВАЗ 21070» д.н.з. НОМЕР_7 , зареєстрований за ОСОБА_84 , відповідно до ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року скасувати.
Речові докази:

- коробку до мобільного телефону марки «HUAWEI Y7» імеі1: НОМЕР_8 , імеі2: НОМЕР_9 , яка передана на зберігання ОСОБА_4 залишити останньому, як власнику;

- куртку червоного кольору, яка вилучена під час обшуку 09 квітня 2020 року, яка передана на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_85 , як власнику;

- автомобіль марки «ВАЗ 21070» д.н.з. НОМЕР_7 , зареєстрований за ОСОБА_84 , який переданий на зберігання ОСОБА_84 залишити останній, як власнику;

- п`ять аркушів з фотознімками, на яких зображено тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_4 ; DVD-R диск із відеозаписом камер відеоспостереження з приміщення кафе-бару «Рандеву», що по пр.Миру в м.Шепетівці Хмельницької області; DVD-R диск із відеозаписом камер відеоспостереження з приміщення магазину «Астра», що по вул. В. Котика в м.Шепетівці Хмельницької області; квитанцію №171437473 від 06 лютого 2020 року про поповнення мобільного рахунку телефону № НОМЕР_11 із рукописним текстом на звороті; залишити при матеріалах справи;

- уламки двох зубів, виявлених під час огляду місця події 17 лютого 2020 року, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

Згідно ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено,вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: