Справа № 461/1102/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/20/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу та з часу фактичного звернення вироку до виконання..

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , 17 листопада 2020 року, приблизно о 16 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , шляхом обману потерпілоої ОСОБА_9 , зокрема з повідомленням останній неправдивих відомостей щодо потрапляння її доньки в ДТП, під приводом непритягнення її доньки до кримінальної відповідальності та відшкодування шкоди учаснику ДТП, заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 95000 грн, 3900 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.11.2020 становило 109636 грн 8 коп), та 1200 євро (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.11.2020 становило 39 889 грн 02 коп), чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 244525 грн 10 коп, тобто вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, такому, що завдало значної шкоди потерпілому, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Галицького районного суду міста Львова від 29 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликаються на те, що вирок Галицького районного суду міста Львова від 29.11.2021 року підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, а також під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що слідча дія пред`явлення особи для впізнання не була проведена по фотознімках, а безпосередньо для впізнання 11.12.2020 р. були пред`явлені свідку ОСОБА_10 такі особи - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 . За фотознімками, відповідно до протоколу від 29.01.2021, проводилось з участю потерпілої ОСОБА_9 впізнання особи, котра 17.11.2020 р. заволоділа її грошовими коштами. Окрім цього, протокол пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 від 11.12.2020р. та ілюстрована таблиця до протоколу проведення впізнання від 11.12.2020р. не відповідають вимогам ч. 2 ст. 228 КПК України та ч. 1 ст. 231 КПК України є недопустимими доказами, про що захистом 29.11.2021 під час судового розгляду було подано клопотання, в порядку ст. 89 КПК України, про визнання недопустимими як доказів протоколу та ілюстрованої таблиці до протоколу. Однак, вказане клопотання залишено поза увагою суду. Свідок ОСОБА_10 не був допитаний під час судового розгляду.

Отже, вирок Галицького районного суду міста Львова підлягає скасуванню, оскільки невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, а також під час судового розгляду залишилися недослідженими ряд обставин.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та доводиться належними та допустими доказами у справі, до яких у сторони захисту під час досудового слідства не було жодних зауважень, які детально описані та дослідженні судом першої інстанції в оскарженому вироку. Дані докази узгоджуються між собою та зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, і не потребують повторного дослідження.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на позицію, Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Суд першої інстанції допитав обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_9 , яка пояснила, що передала невідомому мужчині 17 листопада 2020 року, приблизно о 17 год., грошові кошти в сумі 95000 грн., 3900 доларів США та 1200 євро для улагодження питань з ДТП, в яку ні би то потрапила її донька, а в подальшому з`ясувалось, що інфоромація про участь її доньки в ДТП була неправдивою; були досліджені письмові докази у справі: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.11.2020 року, протокол огляду від 21.11.2020 та фототаблиці до нього та даними протоколу додаткового огляду від 04.02.2021, протокол огляду від 23.11.2020 та фототаблиці до нього, протокол додаткового огляду від 04.02.2021, а саме цифровий носій із маркуванням DVD-R, протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.12.2020 та ілюстративна таблиця до нього, протоколу огляду предметів від 04.02.2021 року.

Встановлено, що 17 листопада 2020 року ОСОБА_6 перебував у місті Львові, із знайомим по імені ОСОБА_14 , який запропонував зайти до квартири потерпілої, про свою мету не повідомляв, однак, пообіцяв після цього гроші. Обвинувачений погодився, але в квартиру не заходив, стояв ззовні квартири; коли з помешкання вийшов ОСОБА_14 , то передав йому грошові кошти в сумі 1500-2000 грн. Походження цих грошей він не повідомляв. Розуміє, що щодо потерпілої було вчинено шахрайство та усвідомлював свою участь у цьому шахрайстві.

Щодо необхідності допиту свідка ОСОБА_10 , то колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про відсутність такої необхідності, оскільки покази даного свідка зафіксовані та жодним чином не впливають на кваліфікацію , вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. В ході пред`явлення особи для впізнання, свідок ОСОБА_10 заявив, що серед наданих фотознімків впізнає особу, яка знаходиться під номером 1 ( ОСОБА_6 ) як таку, яка 17.11.2020 року приблизно о 16.00 год. їхала на таксі до вул. Драгоманова у місті Львові.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді першої інстанції докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України; обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.

Відтак доводи сторони захисту про те, що протокол пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 від 11.12.2020р. та ілюстрована таблиця до протоколу проведення впізнання від 11.12.2020р. не відповідають вимогам ч. 2 ст. 228 КПК України та ч. 1 ст. 231 КПК України, а тому є недопустимими доказами, на переконання колегії суддів є голослівними та не заслуговують на увагу.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді двох років позбавлення волі, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Окрім того, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його стан здоров`я. Згідно довідки №ЦС-67/22 від 14.02.2022 р. ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьби зі СНІДом (діагноз ВІЛ-інфекція) з 17.06.2013 р. у зв`язку із рядом захворювань. Даних про те, що ОСОБА_6 не може перебувати в умовах ізоляції від суспільства стороною захисту не представлено.

Доводи захисника щодо необхідності закриття кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки жодних підстав для закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено. Також судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді кримінальної справи ОСОБА_6 , що було б підставою для зміни чи скасування оскарженого вироку.

Слід лише зазначити, що судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку не вірно було зазначено ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_15 ». Однак, даний факт є опискою та не впливає на законність рішення суду першої інстанції. Особа обвинуваченого була належним чином встановлена у судовому засіданні суду першої інстанції та перевірений судом апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
вирок Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4