Справа № 755/6364/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001464 від 22.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, зокрема: - останнім вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28.11.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений з Селідовської ВК 30.12.2021 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 14 днів; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2022 року близько 18:00 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживав його знайомий ОСОБА_6 , з яким він перебував у дружніх стосунках, мав ключі від його квартири з метою спільного проживання, підійшов до кімнати, де перебував ОСОБА_6 , та побачив, що останній відпочивав.

Так, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, а саме телевізора марки « ELENBERG 48DF4030», ігрової приставки «SONY PS 4 Slim» та мобільного телефону «Samsung Galaxy 7J», що належить ОСОБА_7 . На час вчинення злочину ОСОБА_3 усвідомлював той факт, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, ОСОБА_3 , перебуваючи за вказаною вище адресою, поклав до свого чемодану червоного кольору, речі, які йому не належить, а саме: ігрову приставку «SONY PS 4 Slim» вартістю 6 700 грн та мобільний телефон «Samsung Galaxy 7J» imei 1: НОМЕР_1 вартістю 2 840 грн, а телевізор марки «ELENBERG 48DF4030» вартістю 7 000 грн взяв під руку. Після цього, він вийшов із вищезазначеної квартири та пішов у невідомому напрямку.

Згідно судово-товарознавчої експертизи № 1688/22 від 08.07.2022 року, протиправними діями ОСОБА_3 , завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 у сумі - 16 540 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 21.06.2022 року приблизно о 18:00 він, знаючи про військовий стан, бажаючи допомогти знайомій дівчині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив крадіжку майна, що належить ОСОБА_7 , з яким спільно проживав у квартирі останнього, а саме: телевізора марки «ELENBERG 48DF4030», ігрової приставки «SONY PS 4 Slim» та мобільного телефону «Samsung Galaxy 7J», після чого місце злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Викрадене майно (телевізор та ігрову приставку) здав у ломбард та отримані гроші віддав знайомій дівчині на лікування її дитини, а мобільний телефон залишив у себе з метою користування. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, вчинені під час дії воєнного стану в державі та умовно дострокового звільнення за попереднім вироком. У скоєному щиро каявся, запевняв, що відшкодує шкоду та більше правопорушень вчиняти не буде.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, вчинив дане кримінальне правопорушення з метою допомогти знайомій дівчині на лікування її дитини; дані про його особу, зокрема: не одружений, не працює; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин під час воєнного стану в державі, в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком суду; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі, та думку обвинуваченого щодо міри покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій, обіцяє відшкодувати завдану шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28.11.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Відповідно до вимоги 30.12.2021 року ОСОБА_3 звільнено з Селідовської ВК Донецької області умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 14 днів на підставі ст. 81 КК України.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 , будучи особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин 21.06.2022 року у цьому кримінальному провадженні, а тому, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 71 КК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Приймаючи таке рішення без участі потерпілого та його представника, суд виходить з засад ч. 5 ст. 28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28.11.2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27 червня 2022 року, тобто з моменту його фактичного затримання. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № 1688/22 від 08.07.2022 року в розмірі 220 грн 00 коп. Речові докази у кримінальному провадженні: - мобільний телефон «Samsung Galaxy 7J», imei 1: НОМЕР_1 , що передано під зберігальну розписку повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1