Справа №463/5616/22
Провадження №1-кс/463/4145/22
У Х В А Л А

03 серпня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.

Скаргу обґрунтовує тим, що він 25 травня 2022 року звернувся до Львівської обласної прокуратури з повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.182 КК України. Згодом його було повідомлено, що таке звернення перенаправлено до ТУ ДБР у м. Львові.

22.07.2022 скаржник отримав лист від слідчого ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 від 08.07.2022 про відмову у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові допущено бездіяльність, так як, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а тому звернувся із скаргою до суду.

В судове засідання скаржник не з`явився, у такій просить розгляд скарги проводити за його відсутності, таку повністю підтримує та просить її задоволити.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував.

У відповідності до вимог ст. 306 КПК відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
Стаття 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

У своєму повідомленні про кримінальне правопорушення датованій 28 липня 2022 року, скаржник вказує, що на його думку, працівник ДПСУ ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.182 КК України, що полягає у порушенні його права на нерозголошення конфіденційної інформації про людину.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення передбачене ст. 182 КК України може проявитись у таких формах:

1) незаконне збирання конфіденційної інформації про особу;

2) незаконне зберігання такої інформації;

3) незаконне її використання;

4) незаконне поширення конфіденційної інформації про особу;

5) поширення її у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації.

Усі ці дії утворюють склад злочину, передбаченого ст. 182 КК України, лише у випадку, якщо вони не передбачені законом.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» посадові особи Державної прикордонної служби України наділені повноваженнями щодо перевірки у осіб, які прямують через державний кордон України, документів на право виїзду з України, з`ясування підстав для перетинання державного кордону України та у випадках передбачених законодавством, мають право приймати рішення про відмову у перетинанні державного кордону.

Ознайомившись із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя приходить до висновку, що таке жодних даних, які б свідчили про наявність описаних вище елементів об`єктивної сторони вказаного злочину не містить. Мотиви заяви скаржника зводяться до власних припущень, та не погодження із рішеннями посадової особи, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Враховуючи зміст повідомленням скаржника до ТУ ДБР розташованого у м. Львові вважаю, що повідомлення ОСОБА_3 від 28.07.2022 скероване до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.182 КК України. Отже, дане звернення не являється повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Беручи до уваги вказані вимоги КПК України та встановлені в судовому засіданні обставини в задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 214, 303-307, 309, 372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1