Справа № 756/3593/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2967/2022 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000135 від 09.04.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сусаніно, Первомайського району, Кримської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.12.2010 Андрушівським районним судом м. Житомир за ст. 289 ч. З КК України до позбавлення волі на строк 8 років, 13.08.2014 на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомир не відбуту частину покарання скоротили наполовину в силу ст. 6 Закону України «Про Амністію в 2014 році» від 08.04.2014 та призначили покарання 5 років 9 місяців 29 днів позбавлення волі, звільнений в 2015 по відбуттю покарання;
- 13.11.2017 Богунським районним судом м. Житомир за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, 13.08.2018 Апеляційним судом Житомирської області вирок змінили в силу ст. 72 ч. 5 КК України - зарахували з 05.01.2017 по 20.06.2017 (день за два) в іншому вирок без змін, 18.06.2019 Бердичівським районним судом Житомирської області на підставі ухвали в силу ст. 72 ч. 5 КК України - зарахувати з 21.08.2017 по 12.08.2018, звільнений в 26.06.2019 по відбуттю покарання, засуджено, -

за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 місяці;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 09 квітня 2022 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи в м. Києві неподалік станції метро «Мінська» КП «Київський метрополітен» підібрав на землі прозорий пакет, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 6,26 г., чим незаконно придбав та розпочав його зберігати для власного вживання без мети збуту до 13 години 50 хвилини цього дня, коли його було викрито працівниками поліції.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що місцевим судом при призначенні обвинуваченому покарання не було в повній мірі враховано те, що ОСОБА_8 вперше обвинувачується у вчиненні кримінального проступку у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, призначене покарання за попередніми вироками відбув повністю, свою вину беззаперечно визнав, працевлаштований та має постійне джерело доходу, має постійне місце проживання та реєстрації, також на його утриманні перебуває малолітня донька. Крім цього захисником зазначено про те, що у зв`язку із наявністю інфекційної хвороби обвинувачений ОСОБА_8 потребує регулярного прийому медичних препаратів та медичного спостереження. За наведених обставин вважав, що виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції обвинуваченого ОСОБА_8 від суспільства, а тому призначене покарання у виді арешту є явно несправедливим внаслідок суворості. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ст. ст. 381, 382 КПК України. Висновки суду першої інстанції в частині доведеності події кримінального проступку, обставин його вчинення, вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає. У зв»язку із цим вирок у наведеній вище частині колегією суддів не перевірявся.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про необґрунтованість вироку в частині призначеного покарання, то вони заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цих вимог закону судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання дотримано повною мірою не було.

Так, мотивуючи рішення про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. Між тим, колегія суддів вважає, що вказані обставини судом першої інстанції були враховані із неналежною повнотою. Колегія суддів враховує те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 , за тяжкістю відноситься до кримінальних проступків. Також колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше хоч і притягувався до кримінальної відповідальності, проте, на даний час працює на посаді вантажника в ТОВ «Паралакс Лімітед», тобто має постійне джерело доходів, має на утриманні малолітню доньку, має постійне місце реєстрації, крім того, перебуває на диспансерному обліку в КНП «Київська міська клінічна лікарня №5» з діагнозом ВІЛ інфекція та потребує регулярного прийому АРТ. Також колегія суддів враховує наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме, щирого каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Сукупність зазначених обставин та безпосередні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дають підстави стверджувати те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначене йому покарання у виді арешту є таким, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та не буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

У зв`язку із цим колегія суддів вважає за необхідне вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити, пом`якшити призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Саме вказаний вид та розмір покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, досягненню мети покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України та є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який ґрунтується на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Призначене ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України покарання пом`якшити до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4