Справа №375/1210/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1973/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
19 травня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 20.03.2000 Мінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на два роки, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочки виконання покарання на два роки зі штрафом в розмірі сорок неоподаткованих мінімумів громадян;
2) 27.06.2001 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на три роки шість місяців з конфіскацією майна; 26.07.2002 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області умовно-дострокове звільнений на строк два роки;
3) 27.06.2001 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на три роки шість місяців; 26.07.2002 ухвалою Полтавським районним судом Полтавської області умовно-дострокове звільнений на два роки;
4) 18.03.2003 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі строком на три роки шість місяців;
5) 23.05.2008 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до арешту на строк шість місяців; 5) 17.02.2011 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки;
6) 17.02.2011 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки;
7) 01.09.2015 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки;
8) 01.09.2015 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки;
9) 22.01.2016 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 4, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки один місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 16.08.2021 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:
Таким чином ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднану з проникненням у інше сховище, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав спінінг білого кольору марки «Crocodile» довжиною 180 см. своєму знайомому - ОСОБА_10 , автомагнітолу марки «Cyclone Мр-1014» та відео реєстратор марки «WDR Т626» подарував своєму знайомому ОСОБА_11 , спінінг білого кольору марки «Crocodile» довжиною 210 см., спінінг білого кольору марки «Crocodile» довжиною 240 см., телескопічну вудку зеленого кольору марки «Winner» довжиною 4 метри продав своєму знайомому ОСОБА_12 .
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2051 грн. 81 коп.
Крім того, 13.08.2021 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 проходив неподалік комунального некомерційного підприємства Рокитнянської селищної ради «Рокитнянська багатопрофільна лікарня» по вул. Вокзальна, 86, смт Рокитне, Білоцерківського району, Київської області. В цей час він побачив автомобіль марки «ЗАЗ 110308», державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору та у нього виник умисел проникнути до салону зазначеного автомобіля з метою викрадення матеріальних цінностей.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, підійшовши до автомобіля марки «ЗАЗ 110308», державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору та діставши з кишені своєї куртки викрутку, відімкнув нею замок водійських дверей та таким чином проник до салону зазначеного автомобіля. Знаходячись в салоні автомобіля марки «ЗАЗ 110308», державний номерний знак НОМЕР_3 , червоного кольору, ОСОБА_7 побачив належу ОСОБА_13 автомагнітолу марки «Sony 1085», вартістю 420 грн. 52 коп., в якій був встановлений usb-накопичувач марки «Transcend» об`ємом 7 ГБ, вартістю 103 грн. 33 коп., яку він вийняв з кріплення та від`єднав від неї акустичні кабелі та кабелі живлення, після чого автомагнітолу заховав під свою куртку та вийшов із зазначеного автомобіля, вчинивши таким чином таємне викрадення чужого майна.
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, а саме продав викрадену автомагнітолу марки «Sony 1085» своєму знайомому ОСОБА_12 , чим завдав ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 523 грн. 84 коп.
Крім того, 14.08.2021 в період часу з 09.00 години до 11.00 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проходив поруч з центральним ринком в АДРЕСА_4 , де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_4 , червоного кольору та у нього виник умисел проникнути до салону зазначеного автомобіля з метою викрадення матеріальних цінностей.
Крім того, 16.08.2021 приблизно об 11.00 години ОСОБА_7 проходив по вул. Лісна, смт Рокитне, Білоцерківського району, Київської області, де побачив, що поруч з будинком №12 по зазначеній вулиці знаходився автомобіль марки «ЗАЗ 110557», державний номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору та у нього виник умисел проникнути до салону зазначеного автомобіля з метою викрадення матеріальних цінностей.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, підійшовши до автомобіля марки «ЗАЗ 110557», державний номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору та діставши з кишені своєї куртки викрутку, відімкнув нею замок водійських дверей та таким чином проник до салону зазначеного автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля марки «ЗАЗ 110557», державний номерний знак НОМЕР_6 , білого кольору, на передньому пасажирському сидінні він побачив належний ОСОБА_16 мобільний телефон марки «Samsung G530HZWDSEK», білого кольору, ІМЕІ 1) НОМЕР_7 , ІМЕІ 2) НОМЕР_8 , вартістю 1122 грн. 50 коп., який він поклав до кишені своєї куртки та з передньої панелі автомобіля забрав грошові кошти в сумі 16 гривень, які також поклав до кишені своєї куртки.
Таким чином ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме в подальшому телефон та грошові кошти зберігав при собі, чим завдав потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 1138 грн. 50 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції скасувати.
Мотивуючи такі вимоги, зазначає, що вирок суду ухвалений внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, судом не в повній мірі досліджено всі обставини справи, а також не надано оцінки тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Також зазначає, що при призначенні йому покарання судом не враховано дані про його особу, а саме стан його здоров`я, наявність на його утриманні доньки та матері похилого віку, його позитивні характеристики.
Вислухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 був постановлений з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Так, відповідно до зазначеної норми закону, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному проваджені.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався.
Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції отримавши згоду учасників судового розгляду на недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто без з`ясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин, роз`яснив учасникам судового провадження належним чином порядок розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України та наслідки такого розгляду, зокрема те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, що є обов`язковою умовою розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_17 , в присутності свого захисника ОСОБА_8 зазначив, що вину у пред`явленому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнає повністю, не заперечує проти застосування судом ч. 3 ст. 349 КПК України, його згода є добровільною, наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
Крім того, судом з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, в порядку ст. 351 КПК України, здійснено допит ОСОБА_7 , який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, щиро розкаювався у скоєному, не заперечував проти встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин кримінального провадження.
Таким чином, суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, оскільки всі обставини, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, не заперечувались обвинуваченим та його захисником.
Відтак, доводи апеляційного скарги обвинуваченого про відсутність в матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів вчинення ним кримінальних правопорушень та істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Окрім того, міра покарання ОСОБА_7 призначена судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.
Так, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, а саме дев`ять разів, обвинувачується у вчиненні чотирьох епізодів злочинів, вчинених з корисливих мотивів, не працевлаштований, має незадовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має місце постійного проживання та реєстрації.
Належним чином при цьому судом враховано і обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 , в межах межі встановленої санкцією інкримінованого кримінального правопорушення, яке він має відбувати реально, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції від суспільства.
Призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання колегія суддів вважає непереконливими.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 виду і міри покарання, було враховано всі обставини, на які останній вказує в апеляційній скарзі, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним, обгрунтованим та вмотивованим, у зв`язку з чим залишає його без змін, а вимоги апеляційної скарги обвинуваченого такими, що не заслуговують на увагу, у зв`язку з чим залишає її без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: