Справа № 761/6276/22
Провадження № 1-кс/761/3853/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021,-
В С Т А Н О В И В:
23 лютого 2022 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України.
На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000594 від 05.07.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст.209, ч. 2 ст.361 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року у справі № 760/35448/21 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку автомобіля «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- ключі від автомобіля (ключ-брелок) «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;
- автомобіль марки «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_3 , номерні знаки НОМЕР_2 .
При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно використовується для протиправної діяльності, що полягає в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах.
Однак, на думку заявника, не існує жодних обставин вважати автомобіль ОСОБА_5 знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Також, відсутні дані, що автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Автомобіль придбаний у власність ОСОБА_5 у відповідності до вимог закону, не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, та не набутий кримінально протиправним шляхом, таким чином, автомобіль марки марки «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державні номерні знаки НОМЕР_2 , не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні в розумінні ст. 98 КПК України.
У судовому засіданні захисник власника майна клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що тривале перебування автомобіля на штраф-майданчику шкодить його технічному стану, а передача його у володіння особи, жодним чином не зашкодить ефективному досудовому розслідуванню.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала з приводу доводів клопотання, зазначила, що на сьогодні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально-протиправних дій, відтак має значення у кримінальному провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши позицію учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року у справі № 760/35448/21 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучене під час обшуку автомобіля «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- ключі від автомобіля (ключ-брелок) «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;
- автомобіль марки «Audi SQ7» 2021 року випуску , VIN НОМЕР_3 , номерні знаки НОМЕР_2 .
При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно використовується для протиправної діяльності, що полягає в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах.
Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.
При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Отже, заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Приймаючи до уваги те, що тимчасово вилучене під час обшуку автомобіля «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під арештом понад сім місяців, дає підстави вважати, що у слідчого було достатньо часу для його огляду та призначення можливих експертиз. При цьому, прокурор у судовому засіданні не спростувала доводи клопотання в розумінні принципу змагальності, слідчому судді не надано даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу, у частині надання дозволу користування ним, може негативно вплинути на хід досудового розслідування, відтак слідчий суддя не вбачає підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у частині заборони користування вказаним майном власнику.
Отже, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання власнику, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу та ключів до нього до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Таким чином, арешт майна, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361 КК України, підлягає частковому скасуванню.
Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021 задовольнити частково.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, в частині заборони користування майном, а саме: ключами від автомобіля (ключ-брелок) «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 ; автомобілем марки «Audi SQ7» 2021 року випуску, VIN НОМЕР_3 , номерні знаки НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0000594, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2021, та передати на відповідальне зберігання з забороною відчуження, власнику - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні іншої частини вимог клопотання, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1