Справа №639/2175/22
Провадження №1-в/639/199/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.06.2020р. за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

про умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_5 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання засудженого, посилаючись на те, що ОСОБА_5 позитивно характеризується, відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення. Крім того ОСОБА_5 одружений, має на утриманні малолітню дитину та маті, яка потребує лікування.

Засуджений ОСОБА_5 та представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» в судовому засіданні участь не приймали, подали до суду заяви, в яких просили розглядати клопотання без їх участі. При цьому представник установи відбування покарання зазначив, що вимоги клопотання засудженого підтримує.

Вислухавши захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду та передумовою такого звільнення є доведеність того, факт, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання,яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.
Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2017р.)
На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та ставлення до праці засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Отже, при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.06.2020р. за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 03.03.2020р..

Кінець строку відбування покарання ОСОБА_5 03.05.2023 року.

Отже, на момент розгляду клопотання невідбута ОСОБА_5 частина строку покарання становить 8 місяців 15 днів.

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_5 за час відбування покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» характеризується добре. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався 3 (три) рази. Працевлаштований будівельником будівельної бригади. До праці ставиться сумлінно. Доручену йому роботу виконує якісно та вчасно, проявляє ініціативу. У вільний час основної роботи приймає активну участь у ремонтно-відновлюваних роботах споруд установи внаслідок авіаційного удару, який відбувся 05.03.2022 року під час військового вторгнення Російської Федерації на територію України, в ході якого було пошкоджено територію та будівлі ДУ «ХВК (№18). Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Під час проведення бесід профілактично-виховного характеру проявляє тактовність та щирість. За характером засуджений спокійний та врівноважений, доброзичливий та уважний, відповідальний та цілеспрямований. Спілкується із засудженими позитивної спрямованості. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. До реалізації виховних заходів ставиться з зацікавленістю. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує соціально корисні стосунки з батьками, дружиною та дитиною, телефонних розмов, отримує посилки (передачі) і бандеролі. Судових витрати на користь держави за вироком суду за проведення експертиз на загальну суму 9831,82 грн. засуджений відшкодував у повному обсязі.
Водночас, на виконання вищенаведених роз`яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від №2 від 26.04.2002 року та узагальненні ВССУ від 01.04.2017р., судом було досліджено дані про поведінку та ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання та встановлено таке.

22.06.2020р. за допущене порушення режиму під час утримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до ОСОБА_5 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за зберігання забороненого предмету.

Згідно характеристик засудженого від 14.04.2021р., від 27.10.2021р. та від 20.04.2022р. за період відбування покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» з 22.12.2020р. по 27.10.2021р., а також у ДУ «Харківська виправна колонія №43» за період з 03.05.2022р. засуджений ОСОБА_5 характеризувався посередньо. (ч. ІІ а. 60, 74, 83 о.с.)

За змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст. 100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст. 81 КК України особа довела своє виправлення.

14.04.2021р. на засіданні комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» (протокол №12) розглядалось питання щодо можливості переводу ОСОБА_5 до виправної колонії іншого рівня безпеки згідно ст. 100 КВК України, та відповідно рішенням комісії засудженому відмовлено в переведенні, так як він не стає на шлях виправлення. (а. 62 частини 2 о.с.)

Також 27.10.2021 року на засіданні комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» (протокол №38) розглядалось питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, та було прийнято рішення про відмову у представленні до суду матеріалів щодо заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, адже він не став на шлях виправлення. (а.с. 76 частини ІІ о.с.).

Більш того 20.04.2022р. рішенням комісії ДУ «Харківська виправна колонія №43» (протокол №14) було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , тому що він не довів свого виправлення. (а.с. 86 частини ІІ о.с.)

У суду немає підстав та відомостей, що ставлять під сумнів такі висновки комісій, створених адміністраціями установ, де засуджений відбував покарання.

Надаючи оцінку ставленню до праці засудженим ОСОБА_5 , суд відзначає, що згідно довідки, наданої ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», у період з січня по червень 2022р. засуджений заробітну плату не отримував; а додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень ОСОБА_5 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5, а отже, вказані заохочення мають формальний характер.

Також, з огляду на те, що у період з 05.03.2022р. по 07.07.2022р. ОСОБА_5 відбував покарання у ДУ «Харківська виправна колонія №43», не узгоджується з обставинами відбування ним покарання твердження ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» в характеристиці від 15.08.2022р. про активну участь засудженого у ремонтно-відновлювальних роботах споруд установи, зруйнованих внаслідок авіаційного удару, який мав місце 05.03.2022р. під час військового вторгнення РФ на територію України.

Посилання захисника щодо сімейного стану ОСОБА_5 та наявності у нього на утриманні хворої матері не можуть свідчити про доведеність його виправлення та досягнення цілей покарання щодо нього, оскільки відповідні обставини існували і до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_5 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, а період зміни його поведінки на кращу, має досить нетривалий характер, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим, безпідставним, а доводи клопотання мають формальний характер.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1