Провадження № 1-кп/466/126/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003735 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова , громадянина України, не працюючого, раніше судимого, останній раз Залізничним районним судом м. Львова від 04.05.2018 р. за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 1190 грн., який сплачений не був та ухвалою Залізничного райсуду м. Львова від 20.01.2020 р. замінений на покарання у виді 70 годин громадських робіт, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Львова, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 ; оголошеного в розшук ухвалою колегії суддів Франківського райсуду м. Львова від 10.10.2017 в зв`язку з розглядом у виділеному судовому провадженні обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням за ч. 4 ст. 187,ч.5 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України ,-

в с т а н о в и в :

Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в зв`язку з оголошенням її розшуку, 01.11.2019, приблизно о 04:00 год., перебуваючи на АДРЕСА_4 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , скоїли напад з метою заволодіння майном потерпілого , поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи за наступних обставин. Зокрема особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на вул. Шпитальній у м. Львові, навпроти ТЦ "Магнус", підійшла до потерпілого ОСОБА_4 , познайомилась із ним та завела розмову, з метою сприяння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у здійсненні спільного злочинного умислу на вчинення розбою, після чого відвела потерпілого на АДРЕСА_4 до них підбігли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та знаходячись біля потерпілого, спостерігала за незаконними діями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , забезпечувала безпеку та охорону протиправних дій останніх від можливих негативних наслідків, чим убезпечила їх від виявлення та затримання за вчинення неправомірних дій. В цей же час, за попереднього змовою в групі з нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили напад на ОСОБА_4 з метою заволодіння майном останнього із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого. Зокрема, ОСОБА_5 розпилив в очі потерпілого вміст перцевого газу із газового балончика, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нанесли потерпілому численні удари (не менше п`яти) в область голови та тулубу. Також ОСОБА_6 , з метою подолання опору зі сторони потерпілого, застосував до нього електрошокер в область шиї зліва, чим потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №1265 від 27.11.2019 у гр. ОСОБА_4 при обстеженні судово-медичним експертом 01.11.2019 року були встановлені: крововилив і рана на слизовій оболонці верхньої губи, 2 крововиливи і 2 садна на слизовій оболонці нижньої губи, подряпина на підборідді, точкові плями на шкірі у правій завушній ділянці, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу. Крововиливи, рана, садна утворились від неодноразової дії тупого предмета, могли виникнути від ударів ногою. Подряпина виникла від дії гострого або загостреного предмета. Точкові плями на шкірі завушної ділянки можуть бути результатом дії якоїсь хімічної речовини, випущеної із газового балончика, як вказує потерпілий. По давності виникнення тілесні ушкодження відповідають періоду 01 листопада 2019 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Через відсутність будь яких тілесних ушкоджень на лівій боковій поверхні шиї, відсутності почервоніння шкіри, на час проведення первинної судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 дати категоричну відповідь на питання слідчого вказане в постанові експерт не може. Однак враховуючи дані матеріалів справи, додаткове пояснення потерпілого де він вказує що не відчував притуляння до своєї шиї електрошокера не можна виключити, що зміни шкіри в ділянці шиї зліва у гр. ОСОБА_10 у вигляді почервоніння неправильно-овальної форми, яке було відмічено у нього 01.11.2019 року о 19.39 і зафіксоване на фото могли бути і відтермінованим проявом реакції шкіри внаслідок безконтактної дії (з близької відстані до лівої половини шиї) електрошокера, який був застосований до потерпілого 01 листопада 2019 р. за обставин викладених гр. ОСОБА_4 під час проведення додаткової експертизи.

Після цього, ОСОБА_6 зірвав із шиї потерпілого та заволодів сумкою чорного кольору вартістю 500 грн., у якій знаходились наступні речі: ключі від квартири, мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 3000 грн., в якому була сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 30 грн., гаманець чорного кольору вартістю 300 грн., грошові кошти в сумі 10 000 грн., посвідчення водія, видане на ім`я потерпілого ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Део Ланос». Надалі особа, матеріали відносно якої виділені в окреме судове провадження разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 втекли із місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 13830 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказуючи про те, що частково визнає свою винуватість, фактично заперечив причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України . Повідомив, що точних обставин та дати не пам`ятає, проте випадково познайомився з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Її співмешканцем був ОСОБА_6 , який погано до неї ставився : неодноразово наносив тілесні ушкодження, ображав. Вона кілька разів намагалась втекти від ОСОБА_6 та припинити з ним будь-які стосунки, проте із-за страху та погроз з його боку, не могла. ОСОБА_5 проживає в квартирі АДРЕСА_5 , яка складається з кухні, трьох кімнат та комунальних послуг. В зв`язку з скрутним матеріальним становищем він неодноразово здавав в найом дві кімнати. В одній з кімнат в різні періоди і проживали ОСОБА_6 та особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Обвинувачений повністю їм довіряв, у них були ключі від його житла. Це стосується і періоду, коли відбувались події, відображені в обвинувальному акті. ОСОБА_6 постійно конфліктував з співмешканкою, а ОСОБА_5 змушений був неодноразово її захищати від його агресії. 01.11.2019 р. ввечері особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вкотре мала намір втекти від ОСОБА_6 , про що повідомила ОСОБА_5 та попросила допомоги . Тому, коли вони втрьох пішли прогулятись містом, біля ТЦ» Магнус» співмешканка ОСОБА_6 відійшла до кіоску з кавою, де випадково зустріла потерпілого. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побачили, як вона та ОСОБА_4 спілкуються . В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стояли на іншому боці вулиці та розмовляли , тому не помітили, коли потерпілий з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження пішли . Відтак, обвинувачені пішли їх шукати, орієнтуючись на їх глоси. Через деякий час вони наздогнали ОСОБА_4 та згадану особу вже на вул. Хорватській та побачили, що потерпілий в непристойній формі пристає до жінки , хапає руками за тіло. Лише захищаючи її, вони з ОСОБА_6 кинулись їй на допомогу. При цьому вона стояла поблизу та жодним чином не реагувала на те, що відбувається. Жодного наміру на пограбування ОСОБА_4 у них не було, це було непорозуміння . Почалася шарпанина , в ході якої, з метою самозахисту , ОСОБА_5 застосував газовий балончик, який мав при собі. Від цього в нього почали пекти очі , тому в подальшому він не бачив хто і як поводився. Він лише почув, що щось затріщало, проте не бачив чи до потерпілого ОСОБА_6 застосовував електрошокер. Все відбувалось дуже раптово. Особисто він жодних речей у потерпілого не забирав. Підозрює, що речі потерпілого, які були вилучені в його квартирі, забрав ОСОБА_6 . Після вказаних подій він повернувся додому та ліг спати, а згодом був затриманий працівниками поліції в своїй квартирі.

ОСОБА_6 в судовому засіданні частково визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому обвинувачується. Пояснив, що з особою , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження знайомий з 2016 року, вона була періодично його співмешканкою. На момент їх знайомства вказана жінка залишила свою сім`ю, проживала періодично в різних місцях, з різними чоловіками. В подальшому, період, коли обвинувачений перебував на заробітках за межами України, до нього неодноразово телефонували родичі особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з претензіями що вона знову зникла з дому. Повернувшись у м. Львів він через своїх знайомих вияснив, що згадану жінку неодноразово бачили в районі АДРЕСА_6 , так обвинувачений її і розшукав. На той час вона проживала в квартирі ОСОБА_5 . Познайомившись через неї з останнім, вони почали жити втрьох в квартирі ОСОБА_5 , разом їздили відпочивати в м. Східницю Львівської області восени 2019 р. Перед подіями, які зазначені у обвинувальному акті, ввечері , вони втрьох сиділи в квартирі ОСОБА_5 . Оскільки в них не було грошей, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження сказала , що зараз принесе гроші та просила дати їй електрошокер, який належав ОСОБА_6 Зрозумівши, що остання має намір на когось напасти з метою пограбування, він сказав, що не дозволить їй йти самій і запропонував ОСОБА_5 приєднатись до них. Так вночі 01.11.2019 р. вони втрьох пішли в місто з метою вчинення нападу на будь-кого з перехожих. Біля торгового центру особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження помітила ОСОБА_4 та сказавши « він мій» пішла до потерпілого , почала з ним знайомитись на повела в бік вулиці Рапопорта. Він та інший обвинувачений пішли слідом, з метою вчинення нападу в більш темному місці. У ОСОБА_6 був балончик з перцевим газом, у його співмешканки електрошокер. Користуватись ним обвинувачений особисто не міг, оскільки перед вказаною подією у нього був перелом лівої руки . З цієї ж причини він не міг наносити удари потерпілому. Коли ОСОБА_4 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зайшли на вул. Хорватську, він підбіг до потерпілого , розпилив газ в його очі з перцевого балончика та відбіг на деяку віддаль. Оглянувшись , він побачив, як його співмешканка застосувала до потерпілого електрошокер, а ОСОБА_5 руками та ногами б`є ОСОБА_4 , який вже лежав на землі. За командою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вирвав у потерпілого сумку. Коли інші обвинувачені перестали наносити побої потерпілому, який лежав без свідомості, ОСОБА_6 підійшов до останнього, намагався знайти пульс і йому здалось, що ОСОБА_4 не дихає. Зі словами « ви його завалили» обвинувачений залишив місце події та чекав на інших обвинувачених вже біля зупинки громадського транспорту на сусідній вулиці. При цьому йому не відомо, які саме речі та хто забрав у потерпілого. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, згодом повідомила, що у потерпілого було дві купюри 100 грн. та 500 грн. На вказані гроші в цей же вечір вони втрьох купили пляшку горілки та продукти та поїхали додому до ОСОБА_5 , де в подальшому були затримані. Також обвинувачений зазначив, що ОСОБА_5 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , з метою уникнення відповідальності за вчинене ними, об`єднались та в ході як досудового розслідування, так і судового розгляду спеціально його обмовляють , даючи неправдиві показання.

Суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх винуватість у вчиненні інкримінованого їм злочину, незважаючи на часткове заперечення обвинуваченими вини, повністю і об`єктивно стверджується зібраними та дослідженими в ході розгляду провадження доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 31.10.2019 року він разом з другом біля будинку, в якому проживає, з 22 години розпивали спиртні напої : випили на двох пляшку горілки. Згодом вирішили піти в центр міста погуляти. Коли вони були біля супермаркету « Магнус» , його другу зателефонували і той повідомив, що змушений йти додому. Потерпілий пішов на проспект Свободи, де у будці , що розташована біля оперного театру купив ще пляшку пива, яку випив. Через деякий час, близько опівночі, вирішив йти додому. В районі супермаркету « Магнус» він зупинився біля вітрини кафе, щоб придбати каву. До нього підійшла незнайома жінка, яка назвалась ОСОБА_11 , запропонувала познайомитись з метою продовжити стосунки. Зокрема, натякала на те, що може надати сексуальні послуги. Підтримуючи розмову, вказана особа сказала, що проводить його додому. Вони разом йшли до будинку, в якому проживає потерпілий , розмовляючи. В районі вул. Хорватської потерпілий почув, що за ними хтось біжить. Оглянувшись, він побачив двох невідомих йому осіб, як в подальшому було встановлено, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому раптово ОСОБА_5 балончиком розпилив в очі потерпілого перцевий газ , та нападники почали наносити йому численні удари в область голови та тулубу, оскільки потерпілий впав на землю. Незважаючи на біль в очах , він бачив силуети всіх трьох нападників і міг розрізняти дії кожного з них. Так, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, стояла поруч , дивилась на те, як нападаючі б`ють потерпілого і з розмови, що відбувалась між нею та невідомими мужчинами потерпілий зрозумів, що вони діють спільно . В подальшому , після того, як до нього якимось предметом доторкнувся ОСОБА_6 , потерпілий відчув біль в районі шиї внаслідок удару струму , тому зробив висновок, що до нього було застосовано електрошокер. При цьому можливо безпосередньо на шкірі не відобразився опік, оскільки струмом його вдарило через одяг, що був на ньому. Оскільки він більше не міг чинити опору, ОСОБА_6 зірвав з його шиї сумку чорного кольору, в якій заходились його особисті речі. Зокрема, було викрадено крім сумки, ключі від квартири, мобільний телефон марки «Самсунг», гаманець , в якому було 10 000 грн., посвідчення водія , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Део Ланос» , а всього на суму 13 830 грн. Відразу після вказаних подій всі троє обвинувачених втекли , а він через деякий час піднявшись з землі, пішов до цілодобового магазину , що був неподалік, на перехресті вулиць Шевченка та Ярослава Мудрого. Там продавець надала йому першу допомогу та викликала працівників поліції. В ході вказаних подій він чітко бачив обличчя всіх трьох обвинувачених та з їх поведінки та розмови розумів, що вони діють за домовленістю між собою. На даний час обвинуваченою , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в зв`язку з її розшуком, йому повністю відшкодована шкода. Крім того остання вибачилась перед ним. Просить покарати винних осіб у відповідності до вимог чинного законодавства.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що він є другом ОСОБА_4 дати свідок не пам`ятає, але восени 2019 року вони разом з потерпілим ввечері випивали біля будинку на АДРЕСА_7 , де останній проживає . В той вечір вони на двох випили пляшку горілки ємкістю 0,5 л, після чого вирішили піти в центр міста гуляти. Біля опівночі свідок повідомив , що йде додому, так як йому на наступний день треба було виходити на роботу, а ОСОБА_4 сказав, що йде далі гуляти. Скільки грошей було у потерпілого та які цінні речі, свідкові не відомо точно. Через плече у потерпілого висіла сумка, проте її вмістом свідок не цікавився. На наступний день він зустрів потерпілого та побачив, що у того побите лице. На той час потерпілий був з працівниками поліції. ОСОБА_4 розповів свідкові , що вночі на нього напали невідомі, побили, застосували щодо нього електрошокер та перцевий балончик. При цьому невідомі забрали його телефон, сумку та гроші. Яку конкретно суму, потерпілий не розповідав.

Оцінюючи показання допитаних в процесі розгляду провадження потерпілого та свідка, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Так, у відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В ході судового розгляду суд дав наступну оцінку матеріалам , що були представлені стороною обвинувачення у якості доказів винуватості осіб.

Так, із витягу з ЄРДР ( т.3 а.с. 91-93 ) вбачається, що 01.11.2019 р. первинно були внесені відомості про вчиненні невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України . В подальшому, 06.11.2019 була уточнена правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 187 КК України та внесені відомості щодо осіб, яким повідомлено про підозру у даному провадженні з уточненням обставин вчиненні злочину.

У постанові Верховного суду у справі №761/28347/15-к від 09.09.2020, суд вказав, що реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Повідомлення за телефоном «102» про вказану подію поступило 01.11.2019 о 4 год. 38 хв. від ОСОБА_13 . Крім того, про подію Шевченківський відділ поліції було повідомлено працівниками поліції, які прибули на виклик,що зафіксовано у рапортах чергової частини ( т. 3 а.с. 94-97).

01.11.2019 о 05.50 год. працівниками поліції була прийнята також заява від ОСОБА_14 ( а.с. 98 т. 3 ) , з якої вбачається, що 01.11.2019, в районі вул. Хорватської невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження та заволоділи його майном.

Суд не приймає до уваги позицію захисника ОСОБА_6 про те, що оскільки у первинно поданій потерпілим заяві відсутні дані про застосування щодо нього перцевого розпилювача та електрошокера, він відмовився від надання медичної допомоги , то наведене ставить під сумнів обвинувачення в цій частині. Так, протокол про прийняття усної заяви складено працівником поліції зі слів потерпілого. Суд враховує те, що заява відбиралась від ОСОБА_4 о 5 год. 50 хв., останній перебував у стресовому стані після скоєного на нього нападу, не спав цілу ніч та безпосередньо перед подією вживав алкоголь.

Також , 01.11.2019 р. , слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області , в присутності понятих, було проведено огляд місця події, що зафіксовано у протоколі огляду, що міститься у т. 3 а.с. 99-100 . Даний документ відповідає вимогам ст. 223 КПК України та приймається у якості належного та допустимого доказу судом.

Досліджені в ході судового розгляду копія паспорта та ідентифікаційного коду потерпілого ( т. 3 а.с. 101-102 ) не є доказами винуватості особи в розумінні ст.84 КПК України, а стверджують факт ідентифікації особи потерпілого.

Предметом дослідження суду була також ксерокопія коробки від викраденого мобільного телефону потерпілого ( т. 3 а.с. 103). Суд не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_6 про те, що така ксерокопія не є належним доказом у справі. Так, в силу ст. 93 КПК сторони наділені правом на збирання та надання доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 56 КПК України потерпілий також наділений правом подавати докази в рамках кримінального провадження під час досудового розслідування.

Отже, потерпілий вправі був добровільно видати слідчому, після внесення відомостей до ЄРДР , підтверджуючі дані щодо приналежності майна, яке було в нього викрадене. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. В даному випадку копію документу посвідчив слідчий. Умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Крім того, суд приходить до висновку, що під час вирішення питання відповідності копії документу, що підтверджує приналежність потерпілому викраденого майна, слід уникати зайвого формалізму.

Предметом дослідження , за клопотанням прокурора, в ході судового розгляду був також висновок експерта за № 1097 від 01.11.2019 ( т. 3 а.с. 105-106 ) . Експертиза виконана на підставі постанови слідчого від 01.11.2019 (т. 3 а.с. 104) та встановлено, що у потерпілого виявлено : крововилив і рана на слизовій оболонці верхньої губи, 2 крововиливи і 2 садна на слизовій оболонці нижньої губи , подряпина на підборідді, точкові плями на шкірі у правій завушній ділянці, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу. Крововиливи, рана, садна утворились від неодноразової дії тупого предмета, могли виникнути від ударів ногою. Подряпина виникла від дії гострого або загостреного предмета. Точкові плями на шкірі завушної ділянки можуть бути результатом дії якоїсь хімічної речовини, випущеної із газового балончика,як вказує потерпілий. По давності виникнення тілесні ушкодження відповідають періоду 01 листопада 2019 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

На підставі заяви потерпілого від 04.11.2019 р. , до якої було долучено фотографії зі скріншотом на мобільному телефоні, на яких вказано дату фіксації пошкоджень на шкірі у правій завушній ділянці 01.11.2019 , 19 год. 39 хв. ( т. 3 а.с. 107-109 ) постановою слідчого від 13.11.2019 було призначено додаткову судово - медичну експертизу ( т. 3 а.с. 110-113). Висновком експерта за № 1265 від 27.11.2019 ( т. 3 а.с. 114-117 ) встановлено, що враховуючи додаткове пояснення потерпілого, де він вказує що не відчував притуляння до своєї шиї електрошокера , не можна виключити, що зміни в ділянці шиї зліва у гр. ОСОБА_4 у вигляді почервоніння форми, яке було відмічено у нього 01.11.2019 о 19 год. 39 хв. і зафіксоване на фото, могли бути і відтермінованим проявом реакції шкіри внаслідок безконтактної дії ( з близької відстані до лівої половини шиї ) електрошокера, який був застосований до потерпілого 01.11.2019 за обставин, викладених потерпілим під час проведення додаткової експертизи. За результатами дослідження вказаних документів суд не приймає до уваги заперечень захисника ОСОБА_6 проти вказаного висновку з тих підстав, що додаткова заява потерпілим подана слідчому лише через три дні після події злочину , додаткова експертиза проводилась через 12 днів та лише на підставі фотографій, представлених потерпілим, виходячи з наступного. Як вбачається з показань потерпілого у судовому засіданні, почервоніння шкіри на лівій половині шиї були виявлені та зафіксовані ним за допомогою мобільного телефону в п`ятницю ввечері , 01.11.2019, коли він повернувся додому. Оскільки 02.11.2019 та 03.11.2019 є вихідними днями,то лише в перший робочий день 04.11.2019 він зміг у відповідності до вимог ст. 56 КПК України подавати докази в рамках кримінального провадження . Крім того, застосування в процесі нападу до потерпілого електрошокера стверджується і іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, зокрема і показаннями самих обвинувачених. Відтак, у суду відсутні підстави не приймати до уваги висновок експерта № 1265.

01.11.2019, в ході проведення пред`явлення особи для впізнання , у відповідності до вимог ст. 228 КПК України, потерпілий ОСОБА_4 , який зазначив, що зможе впізнати особу нападника , в присутності понятих, серед чотирьох осіб, які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 01.11.2019 близько 3 год. 45 хв. на вул. Хорватській ,разом з невідомим мужчиною та жінкою відкрито, із застосуванням насильства заволоділи його майном. Наведене відображене у протоколі пред`явлення особи для впізнання ( т. 3 а.с. 118-122 ). В судовому засідання потерпілий теж без жодних сумнівів підтвердив те, що ОСОБА_6 є одним з нападників, які 01.11.2019 із застосуванням насильства заволоділи його майном. Без жодних сумнівів при судовому розгляді справи потерпілим було упізнано і ОСОБА_5 , як особу , що приймала участь у нападі з метою заволодіння майном, з нанесенням тілесних ушкоджень.

Встановлення причетності особи до вчинення злочину шляхом пред`явлення її для упізнання іншим особам з подальшим пред`явленням підозри не є підставою для визнання доказу недопустимим, як того просила захисник обвинуваченого.

З досліджених в ході судового розгляду протоколів пред`явлення особи для впізнання від 02.11.2019 ( т. 3 а.с. 123-133) вбачається, що такі слідчі дії виконані з дотриманням вимог ст. 228 КПК України та потерпілий , як і в ході судового розгляду беззастережно вказав на ОСОБА_5 та особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, як на осіб, які разом з ОСОБА_6 , 01.11.2019, близько 3 год. 45 хв., на вул. Хорватській у м. Львові здійснили на нього насильницький напад з заволодінням його майна.

На підставі клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів ( т. 3 а.с. 134-136 ) слідчим суддею Шевченківського райсуду м. Львова , ухвалою від 07.11.2019 було надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю їх вилучення : Електрошокеру 928 TYPE, 50000К VOLT; газового балончика з написом «Перець - 16»; посвідчення водія , що видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серія НОМЕР_4 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; мобільного телефону марки «Samsung» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; жіночих кросівок білого кольору з написом «WOLTMARKE», сумки із написом «Obeg» фіолетового кольору, які виявлено та вилучено працівниками Галицького ВП ГУНП у Львівській області, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 03.10.2019, за матеріалами кримінального провадження, внесеного 02.10.2019 до ЄРДР за №0004493 під час обшуку в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( т. 3 а.с. 137-138 ) . Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 11.11.2019 ( т. 3 а.с. 139-141 ) , який також було досліджено в ході судового розгляду, вказані речі було вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 07.11.19 у квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 , складено їх опис ( т. 3 а.с. 142) та проведено огляд, що зафіксовано у протоколі огляду від 12.11.2019, з фототаблицями до протоколу ( т. 3 а.с.143-149 ).

Так, за клопотанням прокурора в ході судового розгляду було також досліджено копію витягу з ЄРДР за № 0004493 від 02.10.2019 за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 185 КК України по факту таємного викрадення у гр. ОСОБА_15 грошових коштів , документів, дорожньої сумки з речами, наплічного рюкзака, ноутбука марки « НР» та мобільного телефону. Саме у даному провадженні слідчим суддею Галицького райсуду м. Львова 03.10.2019 було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_8 , яка на праві власності належить ОСОБА_16 , та за якою проживають ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 з метою виявлення та вилучення викрадених у потерпілого ОСОБА_15 речей та одягу, в який були одягнуті особи, які можуть бути причетні до злочину та які мають доказове значення у кримінальному провадженні ( т. 3 а.с. 151-153). У визначений КПК України спосіб, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського райсуду м. Львова від 07.11.2019 ( т. 3 а.с. 137-138) було надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів : Електрошокеру 928 TYPE, 50000К VOLT; газового балончика з написом «Перець - 16»; посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_4 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; мобільного телефону марки «Samsung» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; жіночих кросівок білого кольору з написом «WOLTMARKE», сумки із написом «Obeg» фіолетового кольору , що були визнані в подальшому речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003735.

В судовому засіданні від захисника ОСОБА_8 поступило клопотання про визнання речових доказів : Електрошокеру 928 TYPE, 50000К VOLT; газового балончика з написом «Перець - 16»; посвідчення водія , що видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серія НОМЕР_4 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; мобільного телефону марки «Samsung» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; жіночих кросівок білого кольору з написом «WOLTMARKE», сумки із написом «Obeg» фіолетового кольору, вилучених в ході проведення обшуку в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 б за матеріалами кримінального провадження № 0003735, недопустимими доказами . Підставою вказує те, що ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова 03.10.2019 було надано дозвіл на чітко визначене коло предметів, що могли мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Відтак, згадані речі вилучені без дотримання процедури, встановленої КПК України.

У ч.1 ст.87 КПК визначено, що «недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини».

Також кодекс містить перелік діянь, які суд має визнати істотним порушенням прав та свобод людини, а відомості, отримані внаслідок таких діянь, недопустимими доказами (ч.2 ст.87 КПК). У частині проведення обшуків це стосується процесуальних дій, що потребують попереднього дозволу суду, але проведені без нього або з порушенням суттєвих умов чи права особи на захист.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку може вважатись вмотивованим судовим рішенням, яке призначене обмежувати право власності у тому разі, якщо вона відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та постановлена з урахуванням загальних засад кримінального провадження.

Системний аналіз положень статей 7-9, 13, 223, 233-236 Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що обшук є слідчою дією, яка спрямована на збирання доказів: виявлення та фіксацією відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуто у результаті його вчинення, а так само і встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Для досягнення вказаної мети може застосовуватись обмеження недоторканості житла чи іншого володіння особи.

В даному випадку за адресою: АДРЕСА_1 »,

де проживає обвинувачений ОСОБА_5 , обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді , що становило втручання, яке було пропорційним відповідній меті. На думку суду , голослівними є посилання сторони захисту на порушення процедури отримання згаданих речових доказів , оскільки такі були долучені до матеріалів справи на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського райсуду м. Львова від 07.11.2019 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів.

Зазначені речові докази були предметом дослідження і в ході розгляду судового провадження.

Дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з камер спостереження готелю « Кайер» , протоколом огляду такого відеозапису з фототаблицею до нього ( т. 3 а.с. 173-176 ) також підтверджуються показання потерпілого про обставини подій , викладені в обвинувальному акті. Такі підтверджуються і даними, які містяться у : протоколі проведення слідчого експерименту від 07.12.2019 р. з відеозаписом вказаної слідчої дії ( т. 3 а.с. 225-230) , що проводився з потерпілим ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 09.12.2019, з відеозаписом до нього ( т. 3 а.с. 241-245), що проводився за участі особи, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження в зв`язку з оголошенням її в розшук ; протоколом проведення слідчого експерименту від 09.12.2019, з відеозаписом до нього ( т. 3 а.с. 246-250), що проводився за участі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Допитана в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту, в якості свідка ОСОБА_21 повідомила, що вона є матір`ю особи, матерали відносно якої виділені в окреме провадження. ЇЇ донька була одружена, народила двоє дітей, є хорошою матір`ю. Основним заробітком для доньки було те, що вона працювала на земельній ділянці, що є у сім`ї та в подальшому вирощене продавала на базарі. Після розірвання шлюбу донька познайомилась із ОСОБА_22 та згодом зовсім змінилась її поведінка. Вона потрапила під його вплив. На той час він перебував у якійсь релігійній організації та видавався доньці хорошою людиною. Проте згодом донька почала пропадати з дому. Вона не з`являлась по кілька місяців,тому її рідні звертались до органів поліції та оголошувався її розшук. Коли донька поверталась додому, вона була залякана, побита, говорила що боїться, що ОСОБА_23 може розправитись з її дітьми. Саме цим вона пояснювала те, що повторно зникала з дому і не повідомляла про своє місце перебування. Одного разу після повернення додому свідкові стало відомо про те, що ОСОБА_24 наніс доньці ножове поранення. Він регулярно бив доньку свідка після того, як вона намагалась повернутись додому, до дітей. Свідок впевнена,що її донька не хотіла вчиняти жодних протиправних дій . Лише під тиском ОСОБА_24 , боячись розправи, вона могла б вчинити щось незаконне. Із заявами про погрози та побої свідок зверталась до поліції, проте жодного реагування не було. Про знущання над донькою з боку ОСОБА_6 свідок знає зі слів своєї доньки . У періоди, коли доньки не було, свідок опікувалась внуками.

Свідок ОСОБА_25 , якого допитано за клопотанням захисника особи, матеріали відносно якої було виділено в окреме провадження, в судовому засіданні повідомив, що він є її рідним братом. Його сестра завжди була доброю донькою та матір`ю для своїх дітей. Після розлучення вона перебувала в пригніченому стані. В цей період вона познайомилась із ОСОБА_22 та підпала під його вплив. Сестра почала пропадати з дому, в зв`язку з чим сім`я її неодноразово розшукувала та її оголошували в розшук. В цей період свідок, який раніше працював у правоохоронних органах довідався про те, що ОСОБА_23 раніше судимий , схильний до насильства. Коли сестра через кілька місяців повернулась додому, то у неї був зламаний ніс, були сліди інших численних тілесних ушкоджень . Зі слів своєї сестри свідок дізнався про те, що ОСОБА_24 її бив, висловлював погрози відносно її дітей та батьків . Вона боялась за життя рідних, тому терпіла знущання ОСОБА_6 Свідок запропонував їй подати заяву в поліцію. Крім того він особисто в період з 2017 по 2019 р. подавав 4 заяви до правоохоронних органів, у яких вказував про викрадення його сестри ОСОБА_22 . Проте ніяких заходів вжито не було. Вважає, що все, в чому може бути винуватою його сестра, вчинено нею під психологічним та фізичним тиском з боку ОСОБА_6 .

Суд критично оцінює показання згаданих свідків, що є близькими родичами особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, оскільки ними не спростовується та не підтверджується винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому останні обвинувачуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю та об`єктивно доведена. Часткове визнання своєї винуватості обвинуваченими та перекладання відповідальності один на одного , суд розцінює як метод захисту своїх інтересів та спосіб уникнення відповідальності за скоєне.

Суд вважає, що дії обвинувачених органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючою ознакою - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При цьому суд не приймає до уваги позицію сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 про те , що в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів про застосування обвинуваченими до потерпілого електрошокера та газового балончика, відтак , з врахуванням первинно поданої ОСОБА_4 заяви про вчинення кримінального правопорушення, дії обвинувачених слід вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства. Напад складається з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення, «вплетення» в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею (у разі застосування сильнодіючих, отруйних речовин чи газів тощо). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало.

Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним. Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення. При грабежі неможливо заподіяти небезпечні для життя чи здоров`я тілесні ушкодження, оскільки форма, в якій реалізується злочинний умисел, не передбачає використання дій (прийомів, засобів), які можуть призвести до більш тяжчих наслідків. Інакше ці дії за певних обставин матимуть ознаки розбою. Особа, яка вчиняє грабіж, не вдається до демонстративної агресивно-насильницької поведінки і своїм станом та характером дій не виражає її, не використовує предметів із підвищеною травмувальною дією, не застосовує засобів впливу, які очевидно можуть призвести до наслідків, небезпечних для життя чи здоров`я, не погрожує застосуванням саме такого насильства, оскільки такі погрози при грабежі об`єктивно неможливі.

В ході ж дослідження доказів у даному судовому провадженні , про які суд зазначав вище, було безспірно встановлено умисел обвинувачених на вчинення саме розбійного нападу, з використанням предметів із підвищеною травмувальною дією.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має міцних соціальних зв`язків, хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває. Між тим, з червня 2013 р. перебував на обліку КНП ЛОР « Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом « розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю» . В зв`язку з наведеним, в ході розгляду судового провадження, за клопотанням захисника обвинуваченого було проведено судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку № 93 від 05.05.2022 ( т. 5 а.с. 60-62) вказаної експертизи, ОСОБА_5 , як в період інкримінованих йому дій, так і на час проведення експертизи міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, чи обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України не встановлено. На думку суду, вибачення перед потерпілим не свідчить про каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, у якому обвинувачується особа, відноситься до тяжкого . Враховуючи обставини його вчинення, суб`єктивна сторона якого виражається у формі прямого умислу, що підвищує суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі на строк в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, з конфіскацією всього належного йому майна. Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, на момент вчинення даного злочину перебував у розшуку в зв`язку з обвинуваченням у вчиненні інших кримінальних правопорушень . На обліку в психоневрологічному диспансері та КНП ЛОР « Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, хронічних захворювань не має.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_6 враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, чи обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Одночасно суд враховує, що ОСОБА_23 вчинив тяжкий злочин, особу обвинуваченого та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). Суд, з врахуванням поведінки обвинувачених в ході вчинення злочину , приходить до висновку, що їх роль , як співучасників , є рівноцінною.

Строк відбування покарання обвинуваченим слід рахувати з часу його фактичного затримання - 01.11.2019 року. Документально підтверджені витрати на залучення експерта у справі відсутні. Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України ( т. 3 а.с. 161 -163) , з врахуванням тієї обставини, що матеріали відносно однієї з обвинувачених у даному кримінальному провадженні виділені в окреме судове провадження, у зв`язку з її розшуком. Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 ( восьми ) років позбавлення волі з конфіскацією майна .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 ( восьми ) років позбавлення волі з конфіскацією майна .

Речові докази, згідно постанови від 12.11.2019 : Електрошокер 928 TYPE, 50000К VOLT; газовий балончик з написом «Перець - 16»; жіночі кросівки білого кольору з написом «WOLTMARKE», сумку із написом «Obeg» фіолетового кольору залишити при матеріалах судового провадження ; посвідчення водія , що видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серія НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рахувати з часу їх фактичного затримання - 01 листопада 2019 року.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1