Справа № 369/4896/22
Провадження №1-кс/369/829/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури в Київській області ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003400 від 08.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2015 близько 10 години 20 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 207D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по території оптового ринку сільськогосподарської продукції «Столичний», що за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева 110-А, між торгівельним павільйоном №1 та торгівельним павільйоном №2 в напрямку виїзду з території ринку.

Рухаючись у вказаному напрямку, перед пішохідним переходом, що веде з торгівельного павільйону №1 до торгівельного павільйону №2, ОСОБА_5 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової трави: забою головного мозку з формуванням вогнища геморагічного забою в лівій скроневій і заднє-лобній ділянках, лінійного перелому тім`яної кістки зліва, забою м`яких тканин голови в лівій тім`яній ділянці. Згідно висновку експерта №278/Д від 26.10.2015 вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п.: 1.5. (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3. «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 18.1 (Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека); Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Порушення ОСОБА_5 вимог п.п. 1.5., 2.3. «б», 18.1. Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Під час досудового розслідування, з метою виклику для проведення слідчих дій за участю ОСОБА_5 , останньому неодноразово здійснювались телефонні дзвінки на наявні у нього мобільний телефон: НОМЕР_2 , однак, згідно наданої операторами інформації: «поточний стан рахунку абонента не дозволяє прийняти Ваш зв`язок», що свідчить про те, що абонент перебуває в роумінгу, тобто за межами території України.

30.11.2015 року ОСОБА_5 було заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про що у встановлений законом порядку, було надіслано повідомленням за місцем проживання ОСОБА_5 , яке останній вказував в ході досудового розслідування. Крім того, копію повідомлення про підозру було вручено захиснику підозрюваного ОСОБА_7 , з яким 09.09.2015 року ОСОБА_5 уклав договір про надання правової допомоги.

В ході усної бесіди захисник повідомив, що ОСОБА_5 залишив територію України та на даний час перебуває на території Азербайджану.

Згідно інформації виконаних доручень працівниками карного розшуку, за адресою, яку вказував ОСОБА_5 , двері будинку ніхто не відчинив.

Згідно наданої інформації Управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ НП України в Київській області ОСОБА_5 08.11.2015 року перетнув кордон України в напрямку «виїзд», а саме авіарейсом №211 «Київ-Тбілісі» вилетів до Тбілісі.

Таким чином, проведеними під час досудового розслідування слідчими та процесуальними діями, а також вжитими оперативно-розшуковими заходами встановити місце знаходження особи підозрюваного ОСОБА_5 не виявилось можливим.

12.01.2016 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, досудове розслідування за даним фактом зупинено.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця ДТП від 08.09.2015 р.; схемою до протоколу ОМП та ілюстративною таблицею до нього; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 12.10.2015 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.05.2015 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.11.2015 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від.14.11.2015 р.; висновком судово-медичної експертиз №278 від 26.10.2015 р.; висновками експертиз технічного стану т/з №5-01/790 від 28.09.2015 р.; висновком судової автотехнічної експертизи №5-01/921 від 22.10.2015 р.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, кваліфіковане як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також під час розслідування встановлено та об`єктивно підтверджено, що громадянин ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає слідству та місце його знаходження на даний час не відоме.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування щодо нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави слідчому вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п.1,3 та 4 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин орган досудового розслідування приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених чинним КПК України, а ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки останній до Києво-Святошинського ВП ГУ НП України в Київській області не з`являється, за місцем проживання, яке вказував в ході досудового розслідування не проживає.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила суд задовольнити його в повному обсязі.
Відповідно до ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Це клопотання може бути подане:
1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;
2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;
3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Згідно ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.
Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.
Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:
1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;
2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу складається з дотриманням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 190 КПК України.
Порядок та підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначені в главах 11-18 розділу ІІ КПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, в тому числі, і затримання особи.
При цьому, необхідно відзначити, що лише в ст. 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Так, згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Вислухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки мають місце приводи для надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та існують підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст.176-179, 184, 186, 190,193, 194 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури в Київській області ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003400 від 08.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вандам Габалінського району Республіки Азербайджан, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , азербайджанця, громадянина Азербайджану, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; відкликання ухвали прокурором.
Відповідно до ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора.
Строк дії ухвали 6 місяців.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1