ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2022 Справа №607/5600/22 Провадження №1-кп/607/1146/2022 м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження №0000382, дані про яке 26.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, мешканця АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

25.03.2022 близько 20 год. 10 хв. у ОСОБА_4 , який перебував поблизу будинку №20 по вул.Рудницького у м.Тернополі, виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 25.03.2022 близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_4 , який знаходився поблизу будинку №20 по вул.Рудницького у м.Тернополі, скориставшись тим, що двигун транспортного засобу марки «Volkswagen Golf Plus», 2008 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , був у заведеному стані, відчинивши передні двері, побачив ключі у замку запалювання, та вирішив обернути транспортний засіб на свою користь. Після цього, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, не маючи права на володіння, розпорядження та користування цим автомобілем, незаконно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи з корисливих мотивів, умисно, спрямовано на досягнення злочинного результату, перебуваючи біля транспортного засобу марки «Volkswagen Golf Plus», 2008 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 вартістю 134 719 (сто тридцять чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 13 коп., який належить ОСОБА_5 , скориставшись тим, що двигун був заведений, сів на водійське сидіння та, всупереч волі власника транспортного засобу, попрямував у невідомому напрямку.

В такий спосіб ОСОБА_4 незаконно заволодів автомобілем марки «Volkswagen Golf Plus», 2008 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та під час руху транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Plus» пошкодив даний автомобіль, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на суму 932 (дев`ятсот тридцять дві) гривні 41 коп. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 власнику автомобіля ОСОБА_5 завдано матеріальних збитків на загальну суму 134 719 гривень 13 копійок, що еквівалентно 108 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить 108 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Показав, що дійсно 25.03.2022 близько 20 год. 10 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку №20 по вул.Рудницького у м.Тернополі, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Plus», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також обвинувачений під час розгляду кримінального провадження вибачився перед потерпілим та щиро розкаявся у вчиненому, в подальшому пообіцяв кримінальні правопорушення не вчиняти.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, зазначивши також про відсутність претензій до обвинуваченого, у зв`язку з чим просив не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 суворе покарання.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються речових доказів та судових витрат. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, оскільки він своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить 108 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч.2 ст.289 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Окремо суд враховує позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, думка якого хоча і не має переважного значення при прийнятті рішення щодо покарання, разом із тим, позиція потерпілого, не може бути залишена без належної уваги та оцінки і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами.
Поряд з цим, суд не залишає поза увагою й поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка наповнена критичною оцінкою вчиненого та висловленням жалю з приводу вчиненого, а також демонстрацією готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка).
З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 найменш суворе покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі без конфіскації майна. Підстав для застосування щодо ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, суд не вбачає.
Разом з тим, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому призначивши покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На думку суду, таке покарання буде гуманним, справедливим, відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку уповноваженого органу з питань пробації за поведінкою обвинуваченого.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину, взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, а також відсутність претензій з боку потерпілого.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст.76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, суд вважає недоцільним покладення на обвинуваченого додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.
Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, строк дії запобіжного заходу застосованого ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.03.2022 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту закінчився 26.05.2022.
Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: чотири пляшки коричневого кольору з емблемою «Опілля-Жигулівське», які поміщено у спец-упакування №INZ4012937 та згідно постанови від 29.03.2022 здано у камеру зберігання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Речові докази: в`язку ключів в кількості двох одиниць із синім магнітним чіпом, мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» білого кольору в чохлі зеленого кольору, які поміщено у спец-упакування №KIV2135261, гаманець чорного кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , дисконтні картки в загальній кількості шість одиниць, банківські картки у кількості трьох одиниць, візитні картки у кількості 8 одиниць, картка нагадування про відвідування стоматологічного кабінету, релігійна атрибутика у вигляді ікон у кількості трьох одиниць, пов`язка у кількості двох одиниць, одинадцять лотерейних квитків, два чеки, листок а-4 з рукописним текстом, які поміщено у спец-упакування №KIV2135407 та згідно постанови від 06.04.2022 здано у камеру зберігання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, грошові кошти в сумі 135 (сто тридцять п`ять) гривень, 20 (двадцять) євро, які були вилучені 26.03.2022 під час затримання ОСОБА_4 та згідно постанови 06.04.2022 здано на зберігання в ПАТ КБ «ПриватБанк», після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_4 за належністю.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічних експертиз від 30.03.2022 № СЕ-19/120-22/3022-Д в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 20 коп.; від 06.04.2022 № СЕ-19/120-22/3079-Д в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 10 коп.; судової експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власникові транспортного засобу» від 19.04.2022 № СЕ-19/120-22/3020-АВ в розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп.; судової трасологічної експертизи від 08.04.2022 № СЕ-19/120-22/3078-ТР в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1