Справа № 375/372/22
Провадження №1-кп/375/65/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рожів Макарівського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, з неповною середньою освітою, колишнього військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 , солдата запасу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 3 статті 406 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем строкової служби, перебуваючи на посаді водія автомобільного відділення 3-го взводу охорони 1-ої роти охорони батальйону охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 26.04.2021, приблизно о 19 годині 55 хвилин, перебуваючи у приміщенні коридору 4 поверху казарми військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи групою осіб з солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за відсутності відносин підлеглості, з мотивів незадоволення станом несення солдатом ОСОБА_6 військової служби, маючи на меті підтвердити своє становище як більш досвідчених військовослужбовців, а також відкрито продемонструвати приниження особистої честі та гідності солдата ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_9 та солдат ОСОБА_10 , підійшли до військовослужбовця строкової служби молодшого призову військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 , який перебував у тому ж приміщенні біля кімнати для вмивання, притиснувши його до стіни, розпочали з ним розмову з приводу незадовільного стану несення ним служби. У ході даної розмови солдат ОСОБА_7 наніс солдату ОСОБА_6 удар кулаком правої руки у ділянку вуха зліва, чим спричинив останньому фізичний біль, а також внаслідок чого з голови солдата ОСОБА_6 впав на підлогу кашкет.

Потім, перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи у групі з солдатами ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_10 з мотивів незадоволення станом несення солдатом ОСОБА_6 військової служби, маючи на меті підтвердити своє становище як більш досвідчених військовослужбовців, а також відкрито продемонструвати приниження особистої честі та гідності солдата ОСОБА_6 , у той час коли останній піднімав з підлоги кашкет штовхнув його долонями обох рук у спину.

Після цього, перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи у групі з солдатами ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з мотивів незадоволення станом несення солдатом ОСОБА_6 військової служби, маючи на меті підтвердити своє становище як більш досвідчених військовослужбовців, а також відкрито продемонструвати приниження особистої честі та гідності солдата ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 підійшовши до солдата ОСОБА_6 з іншого боку, наніс йому кулаком лівої руки удар у ділянку ребер зліва.

В цей час з кімнати для вмивання вийшов солдат ОСОБА_8 , який добровільно приєднавшись до розпочатих протиправних дій, солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_9 та солдата ОСОБА_10 стосовно солдата ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи у групі з солдатами ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з мотивів незадоволення станом несення солдатом ОСОБА_6 військової служби, маючи на меті підтвердити своє становище як більш досвідчених військовослужбовців, а також відкрито

продемонструвати приниження особистої честі та гідності солдата ОСОБА_6 , наніс солдату ОСОБА_6 удар кулаком правої руки у ділянку нирок справа.

У подальшому, перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи у групі з солдатами ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з мотивів незадоволення станом несення солдатом ОСОБА_6 військової служби, маючи на меті підтвердити своє становище як більш досвідчених військовослужбовців, а також відкрито продемонструвати приниженняособистої честі та гідності солдата ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 вставши

напроти солдата ОСОБА_6 , наніс останньому удар правою ногою у ділянку ребер зліва, та спробував спричинити ще один удар правою ногою у ту ж ділянку тіла солдата ОСОБА_6 , від якого останній ухилився.

Потім, після віддання наказу черговим роти солдатом ОСОБА_11 шикуватись солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_9 та солдат ОСОБА_10 припинили свої дії відносно солдата ОСОБА_6 на час шикування та пішли до спального приміщення для шикування, після якого планували повернутися до солдата ОСОБА_6 з метою продовження своїх злочинних дій.

Після шикування, 26.04.2021, приблизно о 20 годині 15 хвилин, у тому ж місці, діючи з єдиним умислом, солдати ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підійшли до солдата ОСОБА_6 , при цьому солдат ОСОБА_10 узяв солдата ОСОБА_6 під праву руку, і вони у такий спосіб завели солдата ОСОБА_6 у приміщення кубрика № 4 спального приміщення 4 поверху казарми військової частини НОМЕР_1 , де посадили його на ліжко, яке розташоване біля стіни при вході до даного приміщення.

Після цього, 26.04.2021, приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи у приміщенні кубрика № 4 спального приміщення 4 поверху казарми військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Рокитнянська територіальна громада, с. Ольшаниця, діючи групою осіб, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за відсутності відносин підлеглості, маючи на меті підтвердити своє становище як більш досвідчених військовослужбовців, а також відкрито продемонструвати приниження особистої честі та гідності солдата ОСОБА_6 солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_7 , у якого на руках були боксерські рукавиці, солдат ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_8 та солдат ОСОБА_10 обступили солдата ОСОБА_6 , нахилилися над ним та нанесли у сукупності не менше восьми ударів у ділянку тулубу солдата ОСОБА_6 .

При цьому, солдат ОСОБА_7 наніс не менше трьох ударів по черзі кулаками обох рук у ділянку нирок та ребер справа тулуба солдата ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_8 наніс не менше двох ударів кулаком правої руки у ділянку ребер справа тулуба солдата ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_9 наніс не менше двох ударів кулаком правої руки у ділянку норок та ребер зліва тулуба ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_10 наніс не менше двох ударів кулаком правої руки у ділянку нирок та ребер зліва тулубу солдата ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_4 наніс не менше одного удару кулаком правої руки у ділянку нирок тулуба солдата ОСОБА_6 .

Нанесеними ударами солдату ОСОБА_6 спричинено синці на лівому вусі, на лівій боковій поверхні грудної клітини, в лівій поперековій області, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень, дає змогу вважати, що мала місце бути не менш ніж вісім точок прикладання сили.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства групою осіб, що заподіяло легкі тілесні ушкодження та має характер знущання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив подану до суду укладену між ним - прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року та просив затвердити угоду та винести вирок відповідно до укладеної угоди, а саме призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалісню 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за частиною 3 статті 406 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , діючи добровільно, уклав дану угоду і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученому обвинувальному акті.

При укладенні угоди сторони прийняли до уваги обставини, які пом`якшую покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття, беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також врахували особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на даний час звільнений з військової служби та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, вказавши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність даного кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомив про наявність письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 на її укладення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Він також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію прокурора та просив затвердити укладену угоду. Також зазначив, що його згода на затвердження угоди є добровільною та він розуміє наслідки укладення угоди в частині апеляційного оскврження. Будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частиною 2 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 406 КК України є тяжким злочином.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 3 статті 406 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся у вчиненому, його діями не завдано майнової шкоди та він погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за цей злочин у виді 4 років позбавлення волі, із звільненням, на підставі статті75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Отже, у кримінальному провадженні № №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 3 статті 406 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені статтею 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 406 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 3 статті 406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства групою осіб, що заподіяло легкі тілесні ушкодження та мало характер знущання, погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також особі винного, який раніше не судимий, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, характеризується позитивно, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до частини 2 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Щодо визначеної в угоді про визнання винуватості умови про застосування статті 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки суд зазначає, що відповідно до частин 2, 3 статті 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Таким чином, судом не враховуються визначений сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, оскільки такий строк та обов`язки визначаються виключно судом.

Такі ж роз`яснення надані у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" де зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з частиною 3 статті 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не більше п`яти років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення частини 2 статті 75 КК України та покласти на нього обов`язки, визначені частиною 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд враховує, що обвинуваченому угодою визначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, кримінальне правопорушення за яким притягується обвинувачений до відповідальності класифікується як тяжкий злочин, щиро розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до статті 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням суд покладає обов`язки. На переконання суду на ОСОБА_4 необхідно покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав, передбачених частиною 2 статті 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, ст. ст. 314, 373-374, 468 - 470, 472- 475 КПК України, ст. 12, ст. 75, 76, ч.3 ст. 406 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 31 жовтня 2022 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рожів Макарівського району Київської області, українця, громадянина України, винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 406 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_12