Справа № 149/860/22
Провадження №1-кп/149/93/22
Номер рядка звіту 197
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000138 від 17.04.2022 року, з угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Митник Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, у 2015 році проходячи військову службу в зоні проведення Антитерористичної операції в м. Новоазовськ Донецької області відшукав багнет ніж, який за своїми зовнішнім виглядом має ознаки холодної зброї, після чого по завершенню служби привіз його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Усвідомлюючи, що зазначений предмет є холодною зброєю, розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_5 добровільно не здав зазначений багнет-ніж до правоохоронних органів та почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576.

В подальшому, 17.04.2022 біля 18:00 год. в ході конфліктної ситуації, що виникла між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, останній з автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить йому на праві власності, дістав багнет-ніж та показав вказаним особам з метою самооборони, після чого через декілька хвилин ОСОБА_5 положив багнет-ніж назад у вказаний автомобіль.

У зв`язку з наявністю факту носіння при собі холодної зброї ОСОБА_5 ОСОБА_6 викликав наряд патрульної поліції.

По приїзду на вказаний виклик 17.04.2022 біля 18:00 інспекторам СРПП Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантам поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_5 підтвердив, що в належному йому автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , під переднім пасажирським сидінням лежить належний йому багнет-ніж, після цього ОСОБА_5 дістав з автомобіля вказаний ніж, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу та видав його працівникам поліції.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/4871-ХЗ від 22.04.2022 предмет, вилучений під час огляду місця події, який проводився у с. Малий Митник Хмільницького району Вінницької області, біля буд. № 44 по вул. Центральна, являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії багнет ножем до автомата АКМ та АКС -74, виготовлений промисловим способом.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

29.04.2022 року між прокурором Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно умов даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді громадських робіт на строк 160 годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , а також захисник ОСОБА_4 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, вказавши на добровільність її укладення, просили призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки на даний час ОСОБА_5 проходить службу та має можливість сплатити штраф та не зможе відбути покарання у виді громадських робіт. Інші умови угоди підтримали.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та обвинуваченому, зрозуміло, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який проходить військову службу, отримує дохід, одружений, раніше не судимий, позитивну характеристику за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена, а обвинуваченому, належить призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як на тому наполягали сторони угоди в підготовчому судовому засіданні, з урахуванням того, що ОСОБА_5 на даний час проходить службу, отримує дохід.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 21.04.2022 на речовий доказ багнет ніж скасувати.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29.04.2022 року між прокурором Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000138 від 17.04.2022 року, за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 до державного бюджету України процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертизи в розмірі 686,48 грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 21.04.2022 на багнет ніж до автомата АКМ та АКС -74 скасувати.

Речовий доказ: багнет ніж до автомата АКМ та АКС -74, який знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області передати на склад озброєння Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1