УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 505/523/22
провадження № 51-2230ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області

від 22 березня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4

на постанову дізнавача СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 27 січня

2022 року про закриття кримінального провадження № 0000042.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року зазначене рішення слідчого судді залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що ОСОБА_4 не погоджується

як з ухвалою слідчого судді від 22 березня 2022 року, так і з ухвалою суду апеляційної інстанції від 28 квітня 2022 року, про скасування якої і формулює свої вимоги

у прохальній частині скарги, та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував,

що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після

її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом (ч. 4 ст. 424 КПК України). Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана

на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно

до ч. 4 ст. 424 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження з огляду

на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження

за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3