Справа № 445/1112/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/588/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суд Львівської області від 11 травня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляни, Золочівського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ст. 395 КК України у виді 5 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_6 - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2017 року та визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 21 березня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21 березня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно вироку ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення не став та 08 березня 2020 року близько 02:30 год., перебуваючи на території господарства, що розташоване у АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи бажання та намір, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, таємно, без дозволу власника, користуючись його відсутністю та відсутністю сторонніх осіб, незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Hoda Dio», номер шасі (рами) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , вартістю 5579,93 грн., який належить ОСОБА_8 , та розпорядився ним на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Окрім цього, 05 червня 2020 року ухвалою Золочівського районного суду Львівської області, згідно Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», відносно ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із застосуванням щодо нього наступних обмежень: заборона виходу з будинку з 22.00 години по 06.00 годину за місцем свого проживання; реєстрація в поліції кожного понеділка чотири рази на місяць; заборона виїзду за межі Золочівського району Львівської області без дозволу поліції; заборона відвідування закладів, де продаються алкогольні напої на розлив.

23 червня 2020 року ОСОБА_6 був ознайомлений під розпис про вказані обмеження та звернувся до т.в.о. начальника Золочівського ВП ГУНП у Львівській області із письмовою заявою про встановлення відносно нього адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із тим, ОСОБА_6 було роз`яснено, що в разі порушення правил адміністративного нагляду, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності згідно ст.395 КК України.

Незважаючи на вказані обмеження, піднаглядний ОСОБА_6 , з 23 червня 2020 року по 26 червня 2020 року, з 29 червня 2020 року по 4 липня 2020 року, з 6 липня 2020 року по 9 липня 2020 року, з 10 липня 2020 року по 12 липня 2020 року, з 13 липня 2020 року по 18 липня 2020 року, з 20 липня 2020 року по 25 липня 2020 року, з 11 серпня 2020 року по 15 серпня 2020 року, з 17 серпня 2020 року по 22 серпня 2020 року, з 24 серпня 2020 року по 29 серпня 2020 року, з 2 вересня 2020 року по 5 вересня 2020 року, а також 4 серпня 2020 року, маючи умисел на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду (порушення правил адміністративного нагляду), не маючи поважних причин, не отримавши дозволу керівництва Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, в порушення покладених на нього ухвалою Золочівського районного суду від 05 червня 2020 року обмежень, самовільно залишив місце проживання та виїхав за межі Золочівського району Львівської області.

Окрім цього, ОСОБА_6 , незважаючи на вказані обмеження, в період з 23 червня 2020 року по 25 червня 2020 року, з 29 червня 2020 року по 3 липня 2020 року, з 6 липня 2020 року по 8 липня 2020 року, з 10 липня 2020 року по 11 липня 2020 року, з 13 липня 2020 року по 17 липня 2020 року, з 20 липня 2020 року по 24 липня 2020 року, з 11 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року, з 17 серпня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 24 серпня 2020 року по 28 серпня 2020 року, з 2 вересня 2020 року по 4 вересня 2020 року, маючи умисел на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду (порушення правил адміністративного нагляду), не маючи поважних причин, в порушення покладених на нього ухвалою Золочівського районного суду від 05 червня 2020 року обмежень, не перебував у будинку по місцю проживання у АДРЕСА_1 , з 22.00 години по 06.00 години.

Окрім цього ОСОБА_6 , не маючи поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, в порушення покладених на нього ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 05 червня 2020 року обмежень, 29 червня 2020 року, 6 липня 2020 року, 13 липня 2020 року, 20 липня 2020 року, 27 липня 2020 року, 3 серпня 2020 року, 10 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 24 серпня 2020 року, 7 вересня 2020 року не прибув в Золочівський ВП ГУНП у Львівській області для реєстрації.

Не погоджуючись із даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок.

У доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України він не вчиняв, оскільки в той час перебував за межами Золочівського району з поважних причин.

Повідомляє, що працівниками поліції йому було обмежено виїзд за межі Золочівського району, внаслідок чого він не міг їздити на роботу, у м. Львів, та забезпечувати свою вагітну дівчину, у зв`язку з чим він не прибував у районний відділ поліції.

Окрім того, ОСОБА_6 у своїй апеляційні скарзі просив надати йому останній шанс та залучити до ЗС України для захисту України.

28 липня 2021 року від адвоката ОСОБА_9 поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, окрім того обвинувачений ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі не просив розгляд справи проводити за його участі.

З урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка сторін не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.
Як вбачається з матеріалів судової справи обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним злочинів, які викладені в обвинувальних актах.
Суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнали себе винними у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та погодився з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При підготовці до апеляційного розгляду, колегією суддів було досліджено матеріали фіксації судового засідання Золочівського районного суду Львівської області, з яких вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 було роз`яснено його права, в суді обвинувачений повідомив, що його права йому зрозумілі. Після оголошення прокурором обвинувального акта, районний суд роз`яснив ОСОБА_6 суть обвинувачення, на що останній повідомив, що обвинувачення йому зрозуміле і свою винуватість він визнав. У зв`язку з цим, було поставлено питання про розгляд кримінального провадження у передбаченому порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_6 його захисник ОСОБА_9 погодилися із таким порядком судового розгляду, після чого судом першої інстанції було роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України та поставлено питання, чи розуміє останній зміст цієї статті. Обвинувачений повідомив суд, що зміст ч. 3 ст.349 КПК України йому зрозумілий.
Судом першої інстанції в основу вироку покладено саме визнавальні показання обвинуваченого, який добровільно надав їх у судовому засіданні районного суду.
При цьому, жодних ознак тиску під час судового засідання не встановлено, захисник погодилися з позицією обвинуваченого щодо визнання вини.
Таким чином, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог КПК України, процедуру, передбачену ч. 3 ст. 349 КПК України, було дотримано повною мірою.
Колегією суддів із перевірки матеріалів справи не встановлено порушень при роз`ясненні обвинуваченим обсягу обвинувачення, кваліфікації його дій та спрощеного порядку розгляду даного кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не має права досліджувати докази у кримінальному провадженні та не вбачає підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що обвинувачений у своїй апеляційній скарзі зазначав,що покидав межі Золочівського району, незважаючи на встановлений адміністративний нагляд.
Що стосується доводів сторони захисту про наміри обвинуваченого здійснювати захист Батьківщини та вступити до лав Збройних сил України, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до Указу Президента України В.Зеленського №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в України введено воєнний стан. Згідно з Указом Президента України В.Зеленського №259/2022 від 18 травня 2022 року у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Статтею 616 КПК України визначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426,433, 436, 437-442 КК України, має право звернутись до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.
За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч. 2 ст. 616 КПК України).
Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити вказане питання під час перевірки законності вироку суду першої інстанції. Порядок розгляду питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав закріплено у ст. 616 КПК України.
Таким чином, доводи обвинуваченого, викладені у апеляційній скарзі не заслуговують на увагу колегії суддів.
Суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

.
вирок Золочівського районного суду Львівської області від 11 травня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4