ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.09.2022 Справа №607/9734/22

Номер провадження 1-кп/607/1403/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000065 від 14 квітня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валігури Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 14 квітня 2022 року близько 16 год. 20 хв., в порушення п.п. 31.1, 31.4.2 (г) (Рульове керування) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР), перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно-справний стан трактора «ЮМЗ-6», р.н. НОМЕР_1 , а експлуатував його із технічними несправностями (невідповідностями) системи рульового керування (наявність у рульовому керуванні деталі із пошкодженням (дефектом), що не відповідає вимогам заводу-виробника, а саме пошкодженого захисного чохла кулькового шарніра правого наконечника правої бокової рульової тяги).

Перед початком руху заднім ходом трактором «ЮМЗ-6», р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 10.1 та 10.9 ПДР, а також вимог, які наведені у статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб з метою забезпечення безпеки руху. ОСОБА_3 керуючи технічно-несправним трактором «ЮМЗ-6», р.н. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом на прилеглій території до господарства будинку АДРЕСА_1 з метою приєднання зачіпного пристрою, дискової борони, де в цей час, поблизу заднього правого колеса стояв ОСОБА_6 .

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів ПДР, ОСОБА_3 будучи неуважним поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив наїзд заднім правим колесом керованого транспортного засобу, а саме трактора «ЮМЗ-6», р.н. НОМЕР_2 ТА на ОСОБА_6 , спричинивши стиснення його тулуба між двома площинами - заднім правим колесом трактора та дорожнім покриттям.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 було спричинено механічну асфіксію внаслідок чого настала його смерть.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1 10.9 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та суду показав, що 14 квітня 2022 року близько обіду в с. Валігури він поїхав до сусіда щоб причепити дискову борону до трактора. Рухаючись заднім ходом, був не уважний, внаслідок чого допустив наїзд на свого брата, після чого останній помер.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні матір похилого віку, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, думку потерпілої, висловлену у її заяві, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання не застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує, що основним джерелом його доходу є робота, яка безпосередньо пов`язана із наявністю права керувати транспортним засобом,зокрема трактором. Разом з ним проживає мати похилого віку, та яка потребує його догляду та забезпечення. Застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання призведе до втрати основного джерела його доходу та негативно вплине на забезпечення йому життєдіяльності. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні відомості щодо інших притягнень обвинуваченого до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що дає суду підстави зробити висновок про загалом законослухняну поведінку обвинуваченого та можливість досягнення мети виправлення його та попередження вчинення ним нових злочинів без застосування додаткового покарання.

Також, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що проявлялося із моменту вчинення такого і до закінчення судового розгляду у кримінальному провадженні, вів законослухняний спосіб життя. Зазначене, із врахуванням його характеризуючих даних, на думку суду, вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000065 від 14 квітня 2022 року, підлягає скасуванню, до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Також, підлягає скасуванню арешт, накладений на трактор марки «ЮМЗ-6», р.н. НОМЕР_1 , з причіпним обладнанням /дисковою бороною/, належний ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2022 року (справа №607/4852/22 (провадження №1-кс/607/1630/2022), який частково скасований ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2022 року (справа №607/9734/22 (провадження №1-кп/607/1403/2022).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000065 від 14 квітня 2022 року, скасувати до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- одяг (штани синього кольору), в яких на момент ДТП був одягнутий ОСОБА_6 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області - знищити, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, процесуальні витрати за проведення судово - автотехнічних експертиз від 30 травня 2022 року №СЕ-19/120-22/3776-ІТ в розмірі 1716 грн. 20 коп., від 23 червня 2022 року №СЕ-19/120-22/4139-ІТ в розмірі 755 грн. 12 коп. та від 21 липня 2022 року №СЕ-19/120-22/6680-ІТ в розмірі 1510 грн. 24 коп.; транспортно - трасологічної експертизи від 02 червня 2022 року №СЕ-19/120-22/3778-ІТ в розмірі 3260 грн. 78 коп., на загальну суму 7242 (сім тисяч двісті сорок дві) гривні 34 (тридцять чотири) копійки.

Скасувати арешт, накладений на трактор марки «ЮМЗ-6», р.н. НОМЕР_1 , з причіпним обладнанням /дисковою бороною/, належний ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2022 року (справа №607/4852/22 (провадження №1-кс/607/1630/2022), який частково скасований ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2022 року (справа №607/9734/22 (провадження №1-кп/607/1403/2022).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1