Справа №487/7262/18
Провадження №1-в/487/106/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 Заводський районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Заводського РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області про звільнення від покарання засуджену ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Макіївки Донецької області, громадянку України, маючу середню освіту, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , засуджену вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.06.2020 за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ:
16.08.2022 начальник Заводського РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Подання обґрунтовано тим, що вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.06.2020 ОСОБА_3 була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1051 гривень. Вирок набрав законної сили 28.07.2020. Засуджена була поставлена на облік відділу 21.12.2020. Однак до теперішнього часу ОСОБА_3 не повідомила Заводський РВ про сплату штрафу.
На підставі ч. 1 ст. 80 КК України просять вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
У судове засідання представник Заводського РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, подання підтримує у повному обсязі.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення подання.
Засуджена в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, подання, суд приходить до наступного.
Встановлено, що 26.06.2020 вироком Заводського районного суду м.Миколаєва, ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1051 грн.
Вирок набув законної сили 28.07.2020.
Згідно вимог ч. 1ст. 80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженої від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, новий злочин вчинено нею після закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання вироку Заводського районного суду м.Миколаєва, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання про звільнення засудженої від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

УХВАЛИВ

Подання начальника Заводського РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області відносно ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.06.2020 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі 1051 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення .

Суддя ОСОБА_1