Єдиний унікальний номер 448/1280/22
Провадження № 1-кп/448/241/22
У Х В А Л А
Іменем України
(повний текст)

27.10.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
та обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000035 від 31.08.2022р., про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гусаків Мостиського району Львівської області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Мостиського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 31.08.2022р. за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 , перебуваючи у 2005 році на посаді голови Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, використовуючи свої повноваження та пов`язані з цим можливості, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи на своєму робочому місці в адміністративному приміщенні Хідновицької сільської ради Мостиського району, достовірно знаючи, що на сесії Хідновицької сільської ради Мостиського району від 12.07.2005р., заява ОСОБА_5 про надання йому у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд в АДРЕСА_2 (на даний час Яворівського району) не розглядалася, умисно склала та видала неправдивий документ, а саме рішення Хідновицької сільської ради №70 від 12.07.2005р. «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 », у якому містились завідомо неправдиві відомості про те, що сесією Хідновицької сільської ради Мостиського району передано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд в АДРЕСА_2 (на даний час Яворівського району), площею 0.1964 га, ринкова вартість якої, станом на 13.12.2005р. становила 34036 гривень (тридцять чотири тисячі тридцять шість гривень), що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам на вказану суму.

В подальшому, ОСОБА_4 виконала підпис в графі сільського голови ОСОБА_4 у вказаному вище рішенні та скріпила його відтиском гербової печатки Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, видавши його ОСОБА_5 для подальшого виготовлення Державного акту на право власності на дану земельну ділянку. На підставі даного рішення ОСОБА_5 було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №342690 від 13.12.2005р.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.366 КК України (в редакції, яка була чинною на момент вчинення злочину) - службове підроблення, тобто складання і видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, що спричинило тяжкі наслідки.

Окрім того, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді голови Хідновицької сільської ради, будучи службовою особою, вчинила зловживання своїм службовим становищем за наступних обставин.

У своїй службовій діяльності, ОСОБА_4 , як представник влади, повинна керуватись Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» із відповідними змінами та доповненнями, а також іншими нормативними актами України.

Згідно ст.12 цього Закону (Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), голова сільської ради є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Обіймаючи посаду голови Хідновицької сільської ради, ОСОБА_4 здійснювала функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, тобто, згідно п.1 примітки до ст.364 КК України, є службовою особою.

Всупереч наведеним вище вимогам законодавства, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Хідновицької сільської ради Мостиського району, будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 13.12.2005р., перебуваючи на своєму робочому місці в адміністративному приміщенні Хідновицької сільської ради Мостиського району, діючи з прямим умислом, в інтересах третіх осіб - ОСОБА_5 , з метою сприяння останньому в отриманні права власності на земельну ділянку розташовану на території Хідновицької сільської ради Яворівського району, всупереч інтересам служби, шляхом зловживання своїм службовим становищем, на підставі завідомо неправдивого офіційного документа, а саме рішення Хідновицької сільської ради від 12.07.2005р. №70, засвідчила власним підписом, як сільський голова Хідновицької сільської ради ОСОБА_5 , завідомо неправдивий Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Хідновицької сільської ради Мостиського району серії ЯБ №342690 від 13.12.2005р., згідно якого земельна ділянка площею 0,1964га була передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських споруд в АДРЕСА_2 (на даний час Яворівського району), ринкова вартість якої на момент передачі у власність становила 34036 гривень (тридцять чотири тисячі тридцять шість гривень) хоча фактично 12.07.2005р. на сесії Хідновицької сільської ради рішення з даного приводу не розглядалося та не приймалося.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам в сумі 34 036 гривень (тридцять чотири тисячі тридцять шість гривень).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.364 КК України (в редакції, яка була чинною на момент вчинення злочину) - зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

В судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_4 подано клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення даних кримінальних правопорушень на підставі у зв`язку із закінченням строків давності. В обґрунтування поданого клопотання вказала, що інкримінований їй злочин кваліфікується як тяжкий злочин та такі вчинені нею у 2005 році, і на даний час минуло більше 10 року з часу вчинення таких, а тому вважає, що наявні підстави для застосування положень п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачена розуміє наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинуваченій роз`яснено, що вказана обставина є нереабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень вона мала би наполягати на завершенні розгляду кримінального провадження по суті для ухвалення виправдувального вироку. Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала та наполягала на її звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, надала на це свою згоду та вказала, що правові наслідки такого звільнення їй роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставим звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України та ст.106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України).

У відповідності до змісту п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Так, діяння обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України та відповідно до висунутих обвинувачень, інкриміновані їй дії вона вчиняла у період липня 2005 року.

Відповідно до ст.12 КК України (в редакції від 05.04.2001), злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Санкцією ч.2 ст.364 КК України (в редакції від 05.04.2001) передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а санкцією ч.2 ст.366 КК України у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. (в редакції від 05.04.2001).

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції від 05.04.2001), вказані кримінальні правопорушення, а саме: за ч.2 ст.364 КК України є злочином тяжким, ч.2 ст.366 КК України - злочином середньої тяжкості.

Відтак, відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції від 05.04.2001), строк звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України становив п`ять років, а відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України (в редакції від 05.04.2001) за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України десять років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст.12 та частину першу ст.49 КК України.

Злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з нормами ст.12 КК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) відносяться до категорій нетяжких (ч.2 ст.366 КК України) та тяжких (ч.2 ст.364 КК України) злочинів.

Строки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ст.49 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року,) становлять: за ч.2 ст.364 КК України - 10 років (п.4 ч.1 ст.49 КК України), за ч.2 ст.366 КК України - 5 років (п.3 ч.1 ст.49 КК України).

Отже, із врахуванням викладених у новій редакції положень у ст.12, ч.1 ст.49 КК України, дані кримінальне правопорушенням відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, та у разі вчинення таких, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років, а у разі вчинення тяжкого злочину - десять років.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому, враховуючи вимоги ст.ст.4 та 5 КК України суд вважає, що в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 слід застосувати положення статей 12 та 49 КК України в редакції, яка діє на даний час, оскільки такі норми покращують її становище.

Так, початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальне правопорушення (нетяжкий та тяжкий злочин) було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту датою вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України є 12.07.2005р. Ці обставини сторонами не заперечуються.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу кримінального проступку п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання у даному кримінальному провадженні закінчився як 5-и, так і 10-и річний строки давності, передбачені п.3 і п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (Постанова від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к), за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст.49 КК України.

Окрім цього, Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно неї з цих підстав.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою ст.284 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 , з огляду на те, що кримінальні правопорушення за якими вона обвинувачується є нетяжким та тяжким злочинами і з моменту скоєння таких минуло більше п`яти і десяти років відповідно, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає до задоволення, звільнивши останню від кримінальної відповідальності на підставі п.3 і п.4 ч.1 ст.49 КК України та закриття відносно неї кримінальне провадження за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову прокурора начальника Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, суд виходить з наступного.
Так, 29.09.2022р. прокурор начальник Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області пред`явив цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві (потерпілому) його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Аналогічних висновків щодо залишення цивільного позову без розгляду дійшов Верховний Суд у справі 755/18339/14-к від 12 грудня 2019 року; від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к та від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к.

А тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений прокурором цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 завданої шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Так, ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21.09.2022 року накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1964 га, для обслуговування будинку та господарських споруд, кадастровий номер №:07:002:0035, передану у приватну власність ОСОБА_5 , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №342690 від 13.12.2005р., розташованої в с.Боратичі Яворівського району Львівської області.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на те, що обставини, які були підставою накладення арешту на майно на даний час відсутні, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21.09.2022р.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати - відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався, підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000035 від 31.08.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України - закрити.
Цивільний позов прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21.09.2022 року на земельну ділянку, площею 0,1964 га, для обслуговування будинку та господарських споруд, кадастровий номер №:07:002:0035, передану у приватну власність ОСОБА_5 , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №342690 від 13.12.2005р., розташованої в с.Боратичі Яворівського району Львівської області, - скасувати.
Речові докази: - оригінал протоколів 14-19 сесій 4 демократичного скликання Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, за період січня-грудня 2005 року, які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження №0000035 від 31.08.2022 повернути в архівний відділ Яворівської районної державної адміністрації;
- оригінал технічної документації про виконані роботи з підготовки та видачі державного акта на право власності на землю ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 та оригінал державного акту серії ЯБ №342690, які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження №0000035 від 31.08.2022 - повернути у Відділ №7 у Яворівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області.
Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Мостиський районний суд Львівської області.
Ухвала суду, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 31.10.2022р.

Суддя ОСОБА_1