Справа №390/200/20
Провадження №1-кп/390/76/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0000983 відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2019, в денний час, ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин з ОСОБА_13 умисно наніс останній декілька ударів кулаками рук в область голови та тулубу, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми органів черевної порожнини з забоєм та розривом печінки, крововиливу в брижу тонкого кишківника, синців у края реберної дуги справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1135 від 10.01.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх спричинення; тупої травми органів грудної клітини з переламами ребер та крововиливами в міжреберні м`язи в місцях переломів, які відповідно до висновку вищевказаної експертизи відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я; тупої травми голови та тулуба: рана в лівій тім`яній ділянці, множинні синці на обличчі, грудній клітині, верхніх та нижніх кінцівках та в ділянці промежини, які відповідно до висновку вищевказаної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим з об`єктом (ми), індивідуальні властивості якого (их) в ушкодженнях не відобразились та які згідно висновку судово-гістологічної експертизи утворились в термін до 3-х діб.

Внаслідок тупої травми черевної порожнини з ушкодженням печінки, яка ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею, настала смерть ОСОБА_13 , про що свідчать дані судово-медичної експертизи трупа та підтверджуються даними судово-гістологічної експертизи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у скоєному визнав частково, а саме зазначив, що погоджується з фактичними обставинами справи, однак не погоджується з кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення, так як умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у нього не було, а також зазначив, що не визнає обтяжуючу обставину, та пояснив, що він проживав однією сім`єю разом з ОСОБА_13 як чоловік та дружина з 2012 року. Померла була середнього зросту та вагою приблизно 50 кг. Останнім часом ОСОБА_13 часто вживала алкогольні напої, перебуваючи в нетверезому стані, часто падала. 07 грудня 2019 року зранку він зайшов до будинку і побачив, що ОСОБА_13 плаче, на запитання «Що сталося?», ОСОБА_13 відповіла, що впала з драбини та в неї щось болить всередині, але в лікарню їхати відмовилася. Цього ж дня близько 15.00 год. він повернувся додому та побачив, що ОСОБА_13 лежить на лівому боці на підлозі та її голова в крові, біля голови на підлозі була кров. Він змив ОСОБА_13 кров з голови, побачив рану на голові та запитав у неї, що сталося, на що вона відповіла, що «він» її вдарив, при цьому не називаючи ім`я. Потім він підняв ОСОБА_13 та допоміг їй зайти до будинку. 08 грудня 2019 року зранку ОСОБА_13 поїхала в місто на автобусі, в післяобідній час повернулася додому та повідомила, що вона погано себе почуває і лягла. Цього ж дня у вечірній час ОСОБА_12 зайшов до свого будинку та побачив, що ОСОБА_13 знову перебуває в стані алкогольного сп`яніння та між ними виникла сварка, під час якої він штовхнув правою рукою ОСОБА_13 в груди та лівою рукою наніс удар в правий бік та потерпіла сіла на ліжко. 10 грудня 2019 року ОСОБА_12 поїхав у місто. Повернувшись, він побачив, що ОСОБА_13 знову перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вони поспілкувалися з приводу побутових питань. Близько 19.00 год. він вийшов з хати та пішов по дрова, повернувшись, він почав говорити з ОСОБА_13 , але вона вже була мертва. Він особисто викликав поліцію. Обвинувачений вважає, що удар, який спричинив розрив печінки у ОСОБА_13 могла нанести та особа, про яку остання говорила, що «він її вдарив», можливо це був сусід ОСОБА_14 , який у померлої неодноразово позичав гроші та не повертав їх. Також він не виключає, що розрив печінки міг відбутися в момент, коли він притиснув потерпілу до себе, в той час, як вона була до нього спиною, для того щоб допомоги їй зайти в будинок. Інші тілесні ушкодження, які були на тілі померлої, могли утворитися від падіння з драбини та падінь, коли ОСОБА_13 була в стані алкогольного сп`яніння. Також обвинувачений зазначив, що події розгорталися так, як він показував на слідчому експерименті. Вважає себе непричетним до смерті ОСОБА_13 .

Цивільний позов потерпілої визнав частково, а саме визнав матеріальну шкоду в сумі 43431,00 грн, а моральну шкоду не визнав взагалі. Заявлені потерпілою витрати на правову допомогу визнав частково, а саме на суму 7500,00 грн.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що її мати ОСОБА_13 з 2012 року проживала в цивільному шлюбі разом з ОСОБА_12 . Під час її спілкування з матір`ю, остання їй неодноразово розповідала, що ОСОБА_12 наносить їй тілесні ушкодження. Потерпіла декілька разів забирала мати проживати до своєї тітки, проте ОСОБА_12 просив ОСОБА_13 , щоб вона до нього повернулася, на що остання погоджувалася, та ОСОБА_12 приїжджав та її забирав. Останній раз вона спілкувалася зі своєю матір`ю 6 грудня 2019 року та мати розповіла, що ОСОБА_12 дуже сердитий. 8 грудня 2019 року мати їздила до міста для того, щоб підготуватися до дня народження ОСОБА_12 , яке мало бути 11 грудня. 10 грудня 2019 року о 20.03 год. їй зателефонував ОСОБА_12 , та повідомив, що мати померла. Потерпіла сказала ОСОБА_12 , щоб він викликав поліцію, на що він відповів, що «не буде викликати поліції тому, що його заберуть». Цього ж дня в 20.20 год. вона зателефонувала в поліцію та повідомила про ситуацію, яка склалася, проте черговий повідомив, що дзвінок вже був та на місце події виїхав наряд поліції. Вона разом з чоловіком поїхала до місця проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Приїхавши на місце, вона зайшла до будинку та побачила, що її мати лежала на ліжку лише в халаті, спідня білизна була захована за тумбочкою, на тілі та обличчі матері були синяки. Особистий мобільний телефон ОСОБА_13 був у ОСОБА_12 . Після проведення слідчих дій тіло матері забрали в морг. Наступного ранку вона приїхала в морг та їй видали документи, в яких було вказано, що її мати померла від розриву печінки. В подальшому вона звернулася до похоронного бюро для проведення похорону, на похороні ОСОБА_12 не було. Після смерті матері вона неодноразово зверталася до лікарів, оскільки в неї був сильний стрес та тривалий розлад здоров`я, а саме: безсоння, панічні атаки.

Мати була худою та маленькою. Після розповідей матері, що ОСОБА_12 наносить їй тілесні ушкодження, потерпіла не зверталася до поліції, так як мати та ОСОБА_12 просили її цього не робити.

В разі визнання ОСОБА_12 винним у вчиненні даного злочину, просила застосувати до останнього максимальну міру покарання.

Також просила задовольнити її цивільний позов до ОСОБА_12 в повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог. При цьому зазначила, що внаслідок смерті матері, вона понесла матеріальні витрати, щодо організації її поховання та витрат на встановлення надгробного пам`ятника в загальному розмірі 43431,00 грн. На підтвердження завданої шкоди долучила до позову відповідні квитанції. Також зазначила, що обвинувачений взагалі не приймав будь-якої участі в організації похорон її матері.

Заявлену моральну шкоду обґрунтовує наступним. Після смерті матері вона перенесла значний душевний біль, пережила емоційний стрес, котрий супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги та страху за своє здоров`я та життя своїх рідних. Смерть матері призвела до появи у неї негативних психоматичних та психоемоційних змін, зокрема: порушений нормальний спосіб життя, в тому числі, порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок невідворотної втрати рідної людини, вона до сьогодні відчуває почуття приниженої гідності, образи, а також обурення поведінкою відповідача, переживає щодо своєї соціальної репутації в суспільстві. Зазначає, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 жодним чином не спромігся навіть попросити у неї вибачення та добровільно відшкодувати хоча б завдані матеріальні збитки, тобто ті, що пов`язані з похованням матері. Також вказує, що за весь проміжок часу відновлення емоційного та повсякденного стану їй довелось перенести незлічену кількість ночей без сну, побоюючись, в тому числі, і за свій стан здоров`я та відчуваючи невідворотну втрату матері. Також додала, що вона вимушена була відволікатись від повсякденних справ, в тому числі, з`являтись до слідчого та суду. Поміж всього вищезазначеного ОСОБА_8 відчувала в оточенні близьких та знайомих свого роду приниження, оскільки від самого початку внаслідок поширеної інформації, в тому числі, в засобах масової інформації, створилась ситуація, що обвинувачений взагалі не має жодного відношення до загибелі її матері.

В заяві про збільшення розміру позовних вимог вказує, що життя людини не може бути оціненим в будь-якому виразі, але вважає, що заподіяна їй моральна шкода у вигляді значних душевних страждань буде компенсована в разі виплати ОСОБА_12 грошової суми 700 000,00 грн.

Крім того, потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь витрати на правову допомогу, понесені нею в рамках даного кримінального провадження, в розмірі 15000,00 грн. На підтвердження даних витрат надала суду акт приймання наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 04/20 від 07.02.2020.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що померла ОСОБА_13 була її родичкою, яку вона знала більше 30 років, та вказала, що за останні три роки ОСОБА_13 приїжджала до неї декілька разів, один раз приїхала в спідній білизні та одного разу з особистими речами. Кожного разу на ОСОБА_13 були тілесні ушкодження та остання розповідала, що ОСОБА_12 її б`є та одного разу може вбити. Через три-чотири дні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 спілкувалися телефоном та останній її забирав. 8 або 9 грудня 2019 року свідок у телефонному режимі спілкувалася з ОСОБА_13 та остання повідомляла, що їде скуплятися до дня народження ОСОБА_12 , про конфлікт з останнім розмови не було.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_12 перебуває в дружніх відносинах. ОСОБА_13 проживала з ОСОБА_12 близько 10 років. Померлу ОСОБА_13 свідок останній раз бачила в листопаді 2019 року, а 5 або 6 грудня 2019 року розмовляла по телефону з останньою. Декілька разів свідок бачила ОСОБА_13 з синяками, один раз ОСОБА_13 сказала, що впала, а другий раз повідомила, що після того, як вона вживала алкогольні напої, ОСОБА_12 вдарив її по щоці, але попрохала про це нікому не розповідати. ОСОБА_13 вживала алкогольні напої та на цьому ґрунті у неї з ОСОБА_12 виникали сварки. Точну дату, коли дізналася про смерть ОСОБА_13 , свідок повідомити не змогла.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона та ОСОБА_12 є сусідами та проживають через один будинок. 7 грудня 2019 року близько 08.30 год. в неї з її співмешканцем ОСОБА_18 виник конфлікт, оскільки останній просив у неї гроші на випивку, а вона йому грошей не дала та останній сказав, що знає, де взяти гроші. Того ж дня, біля 13.00 год. свідок почула на вулиці крики, оскільки кватирка була відчинена. Вона вийшла на своє подвір`я та побачила, що ОСОБА_18 кричить біля двору ОСОБА_12 , потім повернулася до будинку. Чи заходив ОСОБА_18 до двору ОСОБА_12 свідок не бачила. Через деякий час ОСОБА_18 повернувся до їхнього будинку та свідок побачила, що у ОСОБА_18 зверху на лівій руці подряпина та кров, останній був випивший. На її запитання: «Що в тебе з рукою та де ти був?», ОСОБА_18 відповів: «Закрий рот, бо тобі буде те саме, що і тій». Через декілька днів свідок знову запитала «Що сталося?», на що ОСОБА_18 відповів, що «Воно тобі не потрібно». В період часу з 7 по 10 грудня свідок ОСОБА_13 не бачила. 10 грудня 2019 у вечірній час до її двору прийшов чоловік та запросив бути понятою, зайшовши до будинку ОСОБА_12 , вона побачила труп ОСОБА_13 в халаті. ІНФОРМАЦІЯ_2 свідок розповідала ОСОБА_18 , що у ОСОБА_12 померла дружина та буде суд, на що ОСОБА_19 відповів «Значіть Протасову туди дорога». Взагалі у ОСОБА_18 та ОСОБА_12 були дружні відносини. На ОСОБА_13 свідок ніколи не бачила тілесних ушкоджень. На даний час вона з ОСОБА_18 не проживає, де він знаходиться їй невідомо. ОСОБА_17 не цікавилася у ОСОБА_11 , чому померла його дружина. ОСОБА_12 в селі бачила не часто.

За клопотанням сторони обвинувачення судом допитано судово-медичного експерта ОСОБА_20 , яка проводила експертизу трупа ОСОБА_13 та надала висновок № 1135. В судовому засіданні експерт пояснила, що внаслідок локального травматичного впливу (удару) у померлої відбувся двомоментний розрив печінки, тобто в момент удару в область печінки відбувається руйнування печінки з виходом крові під капсулу. Через деякий час капсула розривається та відбувається витік крові та руйнування речовини печінки та її розвив, тобто розрив відбувається не в момент травматичного впливу, а через деякий проміжок часу. Печінка потерпілої була збільшена. В даному випадку по механізму травма печінки була від локального травматичного впливу, удар відбувся зпереду до заду, сама травма печінки є не наслідком прямої травми, а виникла внаслідок притискання печінки до стовбура хребта від удару. Експерт виключила можливість отримання померлою такого тілесного ушкодження у вигляді розриву печінки внаслідок падіння або різкого стискання тулуба в області печінки, також виключила отримання інших тілесних ушкоджень, виявлених на її тілі, внаслідок падіння. Гематома, яка утворилася від травматичного впливу в область печінки померлої, утворилася до трьох днів до настання смерті. Експерт зазначила, що при своєчасному зверненні до лікаря можливо було уникнути тяжких наслідків.

Крім наданих суду показів потерпілої та свідків і частково показань самого обвинуваченого, незважаючи на лише часткове визнання ним своєї вини в інкримінованому йому органом досудового слідства злочині, вина ОСОБА_12 у вчиненні злочину повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового слідства і перевіреними в судовому засіданні, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового Коваленка Кіровоградського РВП КВП ГУНП у Кіровоградській області від 10.12.2019, яким зафіксовано, що ОСОБА_12 , який мешкає по АДРЕСА_1 , повідомив, що 10.12.2019 року близько 20:00 за місцем їх спільного проживання померла дружина ОСОБА_13 . Виїздом слідчо-оперативної групи на місце у будинку за вказаною адресою на ліжку в одній із кімнат будинку виявлено труп ОСОБА_13 , попереднім оглядом якого виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та гематом на тулубу, сідницях та ногах;
(том 1, а.с. 134)

- протоколом огляду місця події від 10.12.2019, з відеозаписом, яким оглянуто подвір`я домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де в кімнаті № 2 виявлено труп ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями (синцями та саднами). Біля вхідних дверей на бетонному покритті мається пляма речовини бурого кольору. Всередині пральної машинки, яка знаходиться у кімнаті № 1, виявлено елементи одягу з слідами речовини бурого кольору.
(том 1, а.с. 136-145)

- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_13 № 1250 від 11.12.2019 та довідкою про причину смерті № 1250, згідно яких причиною смерті ОСОБА_13 є закрита тупа травма черевної порожнини з пошкодженням печінки;
(том 1, а.с.164)
- висновком експерта № 1135 від 10.01.2020, яким встановлено, що на трупі ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження:

а) тупа травма органів черевної порожнини з забоєм та розривом печінки, крововилив в брижу тонкого кішківника, синців у края реберної дуги справа;

б) тупа травма органів грудної клітини з переламами ребер та крововиливом в міжреберні м`язи в місцях переломів;

в) тупа травма голови та тулуба: рана (1) в лівій тім`яній ділянці, множинні синці на обличчі, грудній клітині, верхніх та нижніх кінцівках, та в ділянці промежини.

Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (ми), індивідуальні властивості якого (их) в ушкодженнях не відобразились та згідно висновку судово-гістологічної експертизи утворились в термін до 3-х діб та відносяться до категорії:

-тупа травма органів черевної порожнини з забоєм та розривом печінки, крововилив в брижу тонкого кішківника, синців у края реберної дуги справа до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх спричинення, згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6 п.п. 2.1.3л;

-тупа травма органів грудної клітини з переламами ребер та крововиливом в міжреберні м`язи в місцях переломів до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6 п.п.2.2.1в;

-тупа травма голови та тулуба: рана в лівій тім`яній ділянці, множинні синці на обличчі, верхніх кінцівках, на грудній клітині та в ділянці промежини до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6 п.п.2.3.2б; 2.3.5.

Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок тупої травми черевної порожнини з ушкодженням печінки, яка ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею, від чого і настала смерть, про що свідчать дані судово-медичної експертизи трупа та підтверджуються даними судово-гістологічної експертизи.

При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа гр. ОСОБА_13 виявлений етиловий алкоголь в кількості - 2,92 г/дм3, що згідно літературним даним відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння

(том 1, а.с. 167-172);

- висновком експерта № 1947/1948 від 20.12.2019 року, яким встановлено морфологічні ознаки децентралізації кровотоку, сладжі та тромби в деяких судинах. Забій та двомоментний розрив печінки. Крововилив в м`які тканини промарковані як «крововилив з краю реберної дуги справа №2». Орієнтовний термін їх утворення приблизно до 3-х діб.

«Крововилив край реберної дуги справа №1», та в тканинах промаркованих як «міжреберний м`яз», та брижі наявні крововиливи орієнтовною давністю утворення до 3-х

годин

(том 1, а.с. 173-174);

- протоколом слідчого експерименту від 24.01.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_12 показав та пояснив, яким чином він 08.12.2019 наносив тілесні ушкодженняОСОБА_13 , а саме один удар по тулубу зліва та один удар по тулубу в область печінки, після яких остання сіла на диван

(том 1, а.с. 216-219);

- додатковим висновком експерта до висновку № 1135 від 31.01.2020, відповідно до якого механізм та локалізація тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми черевної порожнини не суперечить показам, на які вказує в протоколі проведення слідчого експерименту від 24.01.2020 ОСОБА_12 за його участю, але кількість травматичних впливів не відповідає кількості виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 при проведенні судово-медичної експертизи

(том 1, а.с. 224-229),

- переглянутим відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту, на якому відображено за яких обставин ОСОБА_12 наніс ОСОБА_13 тілесні ушкодження

(т.1, а.с.220);

Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, так як він спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, з наступних підстав.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я» питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Згідно встановлених судом обставин обвинувачений проживав з ОСОБА_13 з 2012 року. Свідок ОСОБА_16 , яка перебуває з обвинуваченим в дружніх відносинах, суду пояснила, що ОСОБА_13 вживала спиртні напої, та на цьому ґрунті між нею та ОСОБА_12 виникали сварки. Згідно показів потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 обвинувачений інколи бив свою співмешканку ОСОБА_13 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 заперечив, що мав умисел на завдання ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження та позбавлення її життя.

Норма, передбачена частиною 2 статті 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований склад злочину) встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватись від вчинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним способом - завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) - тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) - знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) - смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку - тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно - небезпечного діяння.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1135 від 10.01.2020 смерть ОСОБА_13 настала внаслідок тупої травми черевної порожнини з ушкодженням печінки, що ускладнилась кровотечею.

Як вбачається з показів самого обвинуваченого він 08.12.2019 завдав удар потерпілій в правий бік в область печінки. Механізм нанесення удару також відображено в протоколі слідчого експерименту, де обвинувачений в присутності захисника показав, яким чином він наніс удар ОСОБА_13 , вказаний удар наніс кулаком. Механізм та локалізація даного тілесного ушкодження підтверджується додатковим висновком експерта № 1135 від 10.01.2020 та поясненнями судово-медичного експерта, допитаного судом.

Наносячи удар ОСОБА_13 , обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої власної поведінки буде заподіяно шкоду її здоров`ю, оскільки обвинувачений усвідомлював, що має значну перевагу над співмешканкою, з огляду на свою стать, вагу і зріст, натомість ОСОБА_13 мала худорляву статуру і перебувала в стані сп`яніння.

В той же час, цілеспрямовано наносячи удар в життєво важливий орган ОСОБА_12 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним ОСОБА_13 .

У такому випадку винна особа відповідає за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча вона і не бажала цього настання і навіть свідомо не допускала його, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_12 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений ОСОБА_21 так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один - опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілої), психічне ставлення до якого з боку винної особи полягає лише в необережній формі вини - злочинній недбалості.

Твердження обвинуваченого, що удар ОСОБА_13 , від якого вона померла, міг завдати ОСОБА_18 , судом відхиляються, оскільки доказів причетності останнього до вчинення даного злочину суду не надано, крім того, в судовому засіданні за клопотанням прокурора за погодженням сторони захисту знято клопотання про допит ОСОБА_18 в якості свідка. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1135 від 10.01.2020 на тілі ОСОБА_13 виявлено одну травму черевної порожнини із забоєм та розривом печінки, що в поєднанні з визнанням обвинуваченим нанесення удару ОСОБА_13 в область печінки, що підтверджується слідчим експериментом, додатковим висновком експерта від 31.01.2020 до експертизи № 1135, та вказує на прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого з наслідками, що настали, та виключає причетність іншої особи до нанесення вказаного тяжкого тілесного ушкодження, оскільки множинних тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , що спричинили пошкодження її печінки, судово-медичною експертизою не встановлено.

Крім того, суд відхиляє можливість отримання ОСОБА_13 травми від падіння з драбини, що спричинило її смерть, оскільки допитаний судом судово-медичний експерт ОСОБА_20 пояснила, що дослідження трупа ОСОБА_13 виключає таку причину настання смерті.

Заперечення ОСОБА_12 про наявність у нього умислу на спричинення ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження судом відхиляються, оскільки обставини, на які він посилається, а саме падіння з драбини та нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_22 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому суд, зважаючи на непослідовність та неконкретизованість його пояснень в ході судового розгляду, розцінює їх як спосіб свого захисту та уникнення від кримінальної відповідальності.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений скоїв тяжкий злочин, що спричинив тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

До заперечень обвинуваченого стосовно відсутності обтяжуючої обставини суд ставиться критично, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння, зокрема, фізичного насильства, що вчиняються між особами, які спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою.

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та довідки Миколаївської сільської ради ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживали однією сім`єю, тобто ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення відносно особи, з якою він перебував у сімейних відносинах.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_12 характеризується посередньо, пенсіонер, не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за допомогою не звертався.

При призначенні покарання ОСОБА_12 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку, а також його стан здоров`я. Крім того, суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує його покарання - вчинення злочину щодо особи, з якою він перебував у сімейних відносинах, ставлення обвинуваченого до вчиненого (відсутність навіть часткового відшкодування потерпілій завданих збитків), а також думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просила призначити обвинуваченому покарання в максимальному розмірі.

Тому суд вважає, що призначення покарання ОСОБА_12 у розмірі наближеному до максимальної межі, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_12 заявлений цивільний позов про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 43431,00 грн та 700000,00 грн моральної шкоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст.55, 56, 61 КПК України, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд установив, що потерпілою ОСОБА_8 внаслідок смерті матері понесено витрати для організації її поховання та встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 43431,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне визнання обвинуваченим суми матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 моральної шкоди в розмірі 700000, 00 гривень на користь потерпілої ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зі змінами.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що внаслідок смерті матері вона перенесла значний душевний біль, пережила емоційний стрес, що призвело до появи негативних психоматичних та психоемоційних змін, була змушена звертатися до лікарів та отримувала відповідне лікування, про що надала відповідні докази. Внаслідок невідворотної втрати рідної людини, вона відчуває почуття приниженої гідності, образи, а також обурення поведінкою ОСОБА_12 .

При визначенні розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд бере до уваги обставини вчинення злочину, вину обвинуваченого, погіршення стану здоров`я потерпілої, глибину та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, пов`язаних з невідворотністю втрати матері, позбавленням можливості спілкуватись з нею в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, її емоційний стан під час проведення судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд також враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При цьому суд враховує, що життя та здоров`я людини є безцінним.
З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала потерпіла, пов`язаних з невідворотністю втрати матері, позбавленням можливості спілкуватись з нею в подальшому, ступінь вини обвинуваченого, суд вважає доведеною спричинення моральної шкоди потерпілій, яка підлягає відшкодуванню. В той же час заявлений потерпілою розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним та підлягає зменшенню, зважаючи на реальну можливість її компенсації обвинуваченим та з огляду на його пенсійний вік та стан здоров`я, виходячи з вимог розумності, виваженості і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_8 обвинуваченим, становить 400 000 гривень, а тому позов потерпілої підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат, які згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України відшкодовуються обвинуваченим.
Щодо понесених потерпілою витрат на правову допомогу суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, її складності, дійшов висновку, що витрати на професійну правову допомогу є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, документально підтверджені, розмір яких не спростовано стороною захисту, тому суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, який слід відбувати в місцях позбавлення волі, зважаючи на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 01.11.2022 включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.358, 368-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період апеляційного оскарження запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15.00 год. 02.09.2022 до 15.00 год. 01.11.2022, взявши обвинуваченого ОСОБА_12 під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 02.09.2022.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 43431,00 (сорок три тисячі чотириста тридцять одна) грн. - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 400 000,00 (чотириста тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Речові доказі по справі:

- сліди папілярних узорів, футболка сірого кольору, штани сірого кольору, футболка сірого кольору, гумові капці білого кольору, пара шкарпеток коричневого кольору, бюстгальтер чорного кольору, жіночі плавки коричневого кольору, які поміщені до паперових пакетів, чоловічі спортивні брюки чорного кольору, які поміщені до пакету експертної служби № ЕХР 0401266; чоловіча футболка синього кольору, яка поміщена до пакету експертної служби № ЕХР 0401265; жіноча кофта сірого кольору, яка поміщена до пакету експертної служби № ЕХР 0401263; жіночі штани сірого кольору, які поміщені до пакету експертної служби № ЕХР 0401264; чоловіча спортивна кофта сірого кольору, яка поміщена до пакету експертної служби № ЕХР 0401267; жіноча сорочка білого кольору, яка поміщена до пакету експертної служби № ЕХР 0401268; жіночі спортивні штани чорного кольору, які поміщені до пакету експертної служби № ЕХР 0401262, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кропивницького РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

-мобільний телефон «Самсунг», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити в її розпорядження.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому, а потерпілій роз`яснити, що вона має право отримати в суді копію вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області /підпис/ ОСОБА_1

«Згідно з оригіналом»

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Дата засвідчення копії 02.09.2022