ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/562/22 Справа № 204/199/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2022 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000744,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 17 березня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000744 від 26.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводилося досудове розслідування за ч.3 ст. 185 КК України, в якому ОСОБА_7 є потерпілим. В даному кримінальному провадженні був допитаний у якості потерпілого ОСОБА_7 , допитані свідки, проведено огляд місця події, проводились оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місцеперебування викраденого майна, яке належить потерпілому; проводились одночасні допити між потерпілим та свідками; виконано інші слідчі дії; однак, встановити осіб, які безпосередньо причетні до вчинення кримінального правопорушення не виявилося можливим. Разом з цим, слідчий суддя встановив, що оскільки жодній особі не повідомлено про підозру, а строки досудового розслідування закінчилися, то постанова про закриття кримінального провадженні на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України є законною. При цьому слідчий суддя не взяв до уваги доводи щодо невірної кваліфікації злочину, оскільки відповідно до ст. 214 КПК України було внесено лише попередню кваліфікацію. Розглядаючи скаргу слідчий суддя зазначив про неповноту проведення досудового розслідування щодо не проведення експертизи та не виконання клопотань потерпілого, не проведення інших слідчих дій, однак вказав, що їх здійснення є неможливим після закінчення строків досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2022 року про відмову в задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Скасувати постанову слідчого СВ ВП №6 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 12.10.2021 року про закриття кримінального провадження №0000744 від 26.04.2018 року за ч.3 ст.185 КК України.
Доручити органу досудового розслідування - відділенню поліції №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ч.3 ст. 333 КПК України для встановлення обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, провести допити свідків та експертизу майна, знайденого 28.02.2019 року під час огляду земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та обшуку виробничих будівель та споруд 09.07.2019 року, розташованих на цієї ділянці.
Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки дане кримінальне провадження двічі закривалося з різних підстав, що не взято до уваги. При цьому слідчими суддями, в тому числі й апеляційним судом встановлювалися порушення слідчим норм КПК України щодо неефективного проведення досудового розслідування, які також відсутні в матеріалах кримінального провадження, чого не взяв до уваги слідчий суддя під час розгляду скарги.
Апелянт вказує, що слідчий суддя не врахував, що:
- не проводилися одночасні допити потерпілого зі свідками;
- не виконано ухвалу про арешт майна;
- не вірно обрана кваліфікація злочину;
- не було подано клопотання про продовження строку досудового розслідування;
- не здійснювалися слідчі дії, про які просив потерпілий, та відсутні відповідні клопотання в матеріалах кримінального провадження;
- не виконувалися доручення, надані в порядку ст. 40 КПК України;
- жодній особі не оголошено підозру;
- не повернуто викрадене майно.
Окрім цього, апелянт вказує, що викладені у постанові слідчого обставини не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами, наявними в кримінальному провадженні, а постанова взагалі не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки в ній зазначено про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, а відповідно до витягу з ЄРДР воно було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, до того ж досудове розслідування проводив слідчий ОСОБА_9 , який не входив до групи слідчих у кримінальному провадженні.
Зазначає, що 12.10.2021 року слідчим СВ ВП №6 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 було винесено дві постанови про закриття кримінального провадження №0000744 від 26.04.2018 року у зв`язку закінченням строку проведення досудового розслідування. Копії цих двох постанов він отримав тільки 29.12.2021 року, а до того часу йому нічого не було відомо про закриття провадження. Крім цих двох постанов слідчим йому було надано витяг з ЄРДР, згідно з яким кримінальне провадження №0000744 закрито 12.10.2021 року на підставі п.2 частини 1 статті 284 КПК України, тобто за встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Це свідчить, на думку потерпілого, про наявні розбіжності у постановах слідчогопро закриття кримінального провадження. Під час судового засідання він вказував слідчому судді на цю розбіжність, але вона не звернула на це увагу та не відобразила своє ставлення до цієї розбіжності в оскаржуваній ухвалі.
Звертає увагу, що слідчі судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в своїх дев`ятнадцяти ухвалах, постановлених ними вже після закінчення строку досудового розслідування визнавали протиправну бездіяльність слідчих поліції під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000744 та зобов`язували їх виконати конкретні процесуальні та слідчі (розшукові) дії. Але зараз в своїх ухвалах ці слідчі судді навпаки вказують про неможливість вчинення будь-яких процесуальних дій після закінчення строку досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.
Вважає, що слідчим суддею ОСОБА_1 не враховані мотиви та висновки, що були зроблені колегією суддів Дніпровського апеляційного суду в своїх ухвалах від 17 червня 2021 року щодо скасування ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2021 року та від 20 вересня 2021 року, щодо скасування ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.07.2021 року про відмову в задоволенні скарги його адвоката ОСОБА_10 на постанову слідчого поліції від 01.02.2021 року про закриття кримінального провадження №0000744.
Вказує апелянт й на наступні невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, а саме:
- свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на допитах вказали про те, що обладнання для обробки деревини знаходиться в приміщенні цеху за адресою: АДРЕСА_1 . Саме в цьому цеху, який належить ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , де під час обшуку 09.07.2019 року і було знайдено більшу частину вкраденого у нього майна, про зникнення якого він вказав у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення;
- слідча суддя не звернула увагу на докази про порушення вимог КПК України при проведенні 04.10.2019 року, 05.10.2019 року, 10.10.2019 року одночасних допитів слідчим поліції ОСОБА_9 , який не входив до складу слідчої групи по розслідуванню вчиненого проти нього злочину. Крім цього, вона не звернула увагу й на не проведення допитів та одночасних допитів його зі свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яких він звинувачує у крадіжці його майна;
- слідча суддя не звернула увагу на порушення вимог статті 175 КПК України щодо невиконання слідчими поліції ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2019 року про накладання арешту на майно, знайдене під час обшуку 09.07.2019 року, а також ще сорока однієї ухвали слідчих суддів про виконання певних слідчих дій.
ОСОБА_7 зазначає, що на протязі досудового розслідування слідчі чотири рази намагалися закрити кримінальне провадження, але всі їхні постанови були скасовані судом першої інстанції та Дніпровським апеляційним судом. Так, в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 20.09.2021 року було встановлено, що дії слідчого у проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000744 суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, а закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, передбачених статтею 219 КПК України, є необгрунтованим.
Також зауважує, що в ухвалі колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року встановлено, що матеріальний збиток, завданий йому кримінальним правопорушенням, становить приблизно 175 000 доларів СІЛА, що повинно відноситись до крадіжки майна в особливо великому розміру. Але, незважаючи на це, слідча поліції ОСОБА_8 в постанові від 12.10.2021 року знову вказує на кваліфікацію злочину за ч.3 ст. 185 КК України. При цьому, як вказує апелянт, саме слідчий суддя ОСОБА_1 своєю ухвалою від 30 жовтня 2018 року зобов`язала слідчий відділ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені в клопотанні адвоката ОСОБА_23 від 17.10.2018 року, в якому адвокат наполягав на внесенні до ЄРДР правової кваліфікації саме за ч.5 ст.185 КК України.
Потерпілий вважає, що слідчий суддя не прийняла до уваги його доводів про те, що слідчі поліції не провели необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а саме :
- не проведені допити зі свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;
- не проведені одночасні допити потерпілого зі свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_24 ОСОБА_19 „ ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 ;
- не проведена експертиза по визначенню розміру матеріальних збитків, заподіяних потерпілому кримінальним правопорушенням;
- не проведена товарознавча експертиза майна, знайденого під час обшуку 09.07.2019 року;
- не виконані 42 ухвали слідчих суддів, якими суд зобов`язував слідчих поліції виконати конкретні процесуальні слідчі (розшукові) дії під час досудового розслідування.
- не повернуто йому сушильну камеру «TERMOLEGNO», що була знайдена 28.02.2019 року підчас огляду території земельної ділянки, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 ;
- слідчі поліції не скористатися положеннями пункту 5 статті 294 КПК України, який надає можливість слідчому звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, яке подається за п`ять днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 КПК України;
- в матеріалах кримінального провадження №0000744 відсутні документи, які підтверджують право власності потерпілого на вкрадене у нього майно.
Посилається апелянт і на те, що досудове розслідування кримінального провадження №0000744 тривало три роки і не принесло реальних результатів. Протягом цього часу органи досудового слідства не доклали зусиль задля становлення істини, а саме групою слідчих не було вчинено жодних дій стосовно:
- встановлення точної дати скоєного проти нього злочину;
- допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;
- проведення одночасних допитів його зі свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ;
- проведення експертизи щодо визначення розміру матеріального збитку, заподіяного кримінальним правопорушенням; встановлення правової кваліфікації кримінального правопорушення, яка відповідає положенням ч.5 ст. 185 КК України;
- прийняття необхідних засобів по поверненню йому сушильної камери «TERMOLEGNO», про крадіжку якої він вказав у своєї заяві про вчинення кримінального правопорушення та яка була знайдена під час проведення огляду території вищевказаної земельної ділянки ще 28.02.2019 року;
- оголошення підозри особам, винним у вчиненні кримінального правопорушення;
- проведення товарознавчої експертизи знайденого під час обшуку 09.07.2019 року у виробничих будівлях та спорудах майна;
- виконання ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2019 року про арешт майна, знайденого під час обшуку 09.07.2019 року у виробничих будівлях та спорудах, розташованих на вищезазначеній земельній ділянці;
- виконання сорока двох ухвал слідчих суддів по проведенню певних слідчих (розшукових) дій за період з 07.11.2019 року по 01.02.2020 року;
- проведення слідчих (розшукових) дій у період з 07.11.2019 року по 01.02.2021 року;
- проведення процесуальних дій в розумні строки та додержання їх під час досудового розслідування;
- встановлення наявності застосування до нього погроз, насильства чи інших протиправних дій під час проведення досудового розслідування;
- збирання інших доказів у вказаній справі та вчинення дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Звертає увагу апеляційного суду скаржник і на те, що з 07.11.2019 року до 01.02.2021 року слідчі нічого не робили на досудовому розслідуванні, навмисно дотягли до закінчення строку розслідування, який обумовлений статтею 219 КПК, не подали клопотання про продовження строку згідно з вимогами ч.5 ст.294 КПК, а в поданому з простроченням майже у півроку клопотанні навмисно не виконали вимоги п.5,6,7,8 ч.2 ст. 295 КПК України.
Крім того, ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі обгрунтовує незгоду з постановою слідчого про закриття провадження тим, що :
-слідча поліції ОСОБА_8 стверджує про те, що 12.09.2018 року було проведено огляд місця події - території, розташованої за адресою: м. Дніпро, Криворізьке шосе, 23-а. Але, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2018 року у задоволенні клопотання слідчого про проведення огляду земельної ділянки було відмовлено. Втім слідчий не зазначив у своєї постанові про незаконність проведення огляду земельної ділянки 12.09.2018 року, а навпаки користувався виводами, які були зроблені під час проведення цього огляду;
- слідча поліції ОСОБА_8 в своїй постанові стверджує про те, що 29.07.2016 року ОСОБА_26 безоплатно передав частину території у власність ОСОБА_15 та ОСОБА_27 згідно договору дарування будівель та споруд НВХ 407570 від 29.07.2016 року, що, на думку апелянта, не відповідає дійсності;
- слідчий у постанові стверджує про те, що протоколом огляду території земельної ділянки, який відбувся 28.02.2019 року, виявлено та зафіксовано акт відсутності вищезазначеного майна ОСОБА_7 та ТОВ Лісопромисловий комплекс, яке зі слів потерпілого знаходилось на території земельної ділянки. Але насправді протоколом огляду земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксований факт знаходження на неї транспортного засобу - вантажного самоскида КРАЗ та сушильної камери, на якій міститься табличка з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про крадіжку яких потерпілий вказав в своєї заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24.01.2018 року;
- матеріали кримінального провадження не містять копій всіх наданих ним документів, які підтверджують його право власності на вкрадене майно, оскільки вони були вилучені з матеріалів провадження;
- у постанові слідчий стверджує, що 05.09.2019 року був проведений одночасний допит потерпілого ОСОБА_7 зі свідком ОСОБА_27 для встановлення розбіжностей в показаннях, але цей одночасний допит насправді був проведений 04.09.2019 року. До того ж, свідок ОСОБА_27 надавав слідству суперечливі покази, оскільки спочатку він надав слідству документи, згідно з якими він купив малярський фен « ІНФОРМАЦІЯ_2 », потім вказує про те, що йому була подарована якась частка, а потім вказав про те, що він взагалі не бачив ніякого обладнання та де воно знаходиться, не знає. На інше запитання слідчого поліції, чи є у нього якась документація на малярський фен «Schuko» та сушильну камеру «TERMOLEGNO», свідок ОСОБА_27 відповів, що ніяких документів на це обладнання у нього немає та він ніколи їх не бачив;
- у постанові слідчого не вказано, що одночасні допити 05.11.2019 року між ним та свідком ОСОБА_17 , 10.10.2019 року між ним та свідком ОСОБА_16 , 09.10.2019 року між ним та свідком ОСОБА_15 були проведені слідчим поліції ОСОБА_9 , який не входив до складу слідчої групи по досудовому розслідуванню цього провадження. Крім цього, як зазначає апелянт, матеріали провадження свідчать про те, що 07.11.2019 року слідчим поліції ОСОБА_28 , який теж не входив до складу слідчої групи по досудовому розслідуванню, був проведений допит директора фірми TOB «НВО «ДНІПРОПРОМРЕМОНТ» ОСОБА_22 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній підстав та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що при розгляді скарги ОСОБА_7 ці вимоги закону слідчим суддею були дотримані належним чином з огляду на наступне.
Відповідно ч.ч.1,2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Згідно з ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки ів будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно зі ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.
Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, що зазначено у ст. 283 КПК України.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Частиною 1 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК України визначено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до ч.4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
Згідно з ч.5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Частиною 5 ст. 294 КПК України визначено, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Також, як витікає з правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.09.2021 року (справа №711/3111/19, провадження № 51-2890км19), стосовно питання закриття провадження у справі на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, за своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин. Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.
Наведені вимоги кримінального процесуального законодавства свідчать про те, що встановлений законодавством строк проведення досудового розслідування є тим строком, виключно протягом якого слідчий та прокурор мають право вчиняти процесуальні дії та приймати процесуальні рішення, зокрема, звертатися з обвинувальним актом до суду, та в разі закінчення відповідного строку, кримінальне провадження підлягає безумовному закриттю.
Апеляційним переглядом встановлено, що в провадженні СВ ВП№6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000744 від 24.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за фактом того, що невстановлені особи вчинили самоправні дії щодо заволодіння майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час здійснення досудового розслідування були допитані ОСОБА_7 , якого у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілим, свідки, між якими проводились і одночасні допити, проведено огляд місця події, також здійснювалися й оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місцеперебування викраденого майна, яке належить потерпілому, інші слідчі дії тощо, однак за результатами цих дій поза розумним сумнівом встановити осіб, які безпосередньо причетні до вчинення кримінального правопорушення, не виявилося можливим, і зібрані органом досудового розслідування матеріали не дають підстав для пред`явлення підозри будь-якій особі в рамках даного кримінального провадження.
Отже, протягом строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, який становить вісімнадцять місяців з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - 24.06.2018 року та закінчився 21серпня 2020 року, у цьому кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру, тому12 жовтня 2021 року слідчим СВ ВП №6 ДРУПГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000744 від 26.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування на підставі абзацу 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, з огляду на вищенаведене, апеляційний суд з урахуванням того факту, що в даному кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру, приходить до висновку, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, у повному обсязі дотримався вимог статей 110, 219, 284 КПК України. Що ж стосується доводів, наведених ОСОБА_7 в апеляції, які, крім іншого, були заявлені останнім у скарзі, поданій слідчому судді, та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що місцевим судом належним чином було надано відповідь на ці вимоги. Доводи ж, наведені потерпілим в апеляційній скарзі про те, що слідчий не провів необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки усунення неповноти досудового розслідування при тому, що закінчилися строки досудового розслідування та є правові підстави для закриття кримінального провадження, які передбачені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не відповідає положенням ч. 5 ст. 294 КПК України.
При перевірці кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено, тож апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в даному випадку дійшов цілком законного та обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги потерпілого, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити оскаржувану ухвалу без змін, а подану на неї апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2022 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000744 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4