Справа № 522/4954/22
Провадження по справі № 1-кп/522/1329/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 07.04.2022 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця мешкання в м. Одесі, раніше судимого:
- 27.05.2020 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки;
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор»),

ВСТАНОВИВ:
Викладення обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.
Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану Законом України від 03.03.2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», крім іншого, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Так, 03 квітня 2022 року о 18 годині 59 хвилин, ОСОБА_3 разом з Особа 1, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де побачили на відведеній земельній ділянці комунікаційний колодязь. Передбачаючи, що у вказаному колодязі зазвичай знаходяться кабелі ліній зв`язку.
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 спільно та за попередньою змовою з Особою 1, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, визначили предметом свого злочинного посягання кабель, що знаходився у кабельному колодязі.
Реалізуючи свій спільний злочинний намір, діючи відповідно до розподілених ролей, та будучи впевненими, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 разом з Особа 1, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, підійшли до кабельного колодязя, підняли кришку люка телефонної мережі, після чого Особа 1 проник до сховища зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, де за допомогою заздалегідь приготовлених плоскогубців відкусив фрагмент кабелю марки ТПП 100х2х0,4, довжиною 58 метрів, вартість одного метру складає 97 гривень 47 копійок, а всього на загальну суму 6 783 гривень 68 копійок, які в подальшому ОСОБА_3 силою рук витягнув вказаний фрагмент кабелю із колодязя.
Таємно викравши належне майно ПАТ «Укртелеком» в розмірі 6 783 гривень 68 копійок, Особа 1 разом з ОСОБА_3 з місця вчинення ними кримінального правопорушення зникли, викраденим майном в подальшому розпорядились на свій розсуд продавши сторонній особі.
Окрім того, 06 квітня 2022 року у нічний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, біля будинку № 10, де побачив на відведеній земельній ділянці комунікаційний колодязь. Передбачаючи, що у вказаному колодязі зазвичай знаходяться кабелі ліній зв`язку.
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення ОСОБА_3 визначив предметом свого злочинного посягання кабель, що знаходився у кабельному колодязі.
Реалізуючи свій злочинний намір, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , підійшов до кабельного колодязя, відчинив кришку люка телефонної мережі, після чого проник до сховища зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, де за допомогою заздалегідь приготовленого ножа відрізав фрагмент кабелю марки ТПП 100х2х0,4, довжиною 30 метрів, вартість одного метру складає 97 гривень 47 копійок, а всього на загальну суму 3 508 гривень 80 копійок, які в подальшому силою рук витягнув із колодязя.
Таємно викравши належне майно ПАТ «Укртелеком» в розмірі 3508 гривень 80 копійок, ОСОБА_3 з місця вчинення ним кримінального правопорушення скрився, викраденим майном в подальшому розпорядився на свій розсуд продавши сторонній особі.
Окрім того, 07 квітня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на відведеній земельній ділянці комунікаційний колодязь, при цьому передбачаючи, що у вказаному колодязі зазвичай знаходяться кабелі ліній зв`язку.
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 визначив предметом свого злочинного посягання кабель, що знаходився у кабельному колодязі.
Реалізуючи свій злочинний намір, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , підійшов до кабельного колодязя відчинив кришку люка телефонної мережі, після чого проник до сховища зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, де за допомогою заздалегідь підготовленого ножа та напильника відрізав фрагмент кабелю марки ТПП 200х2х0,4 довжиною 4 метри, вартість одного метру складає 97 гривень 47 копійок, а всього на загальну суму 389 гривень 88 копійок, однак, довести свій злочинний намір до кінця не зміг по незалежним від його волі обставинам, так як був затриманий співробітниками ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ».
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, яка поєднана з проникненням у сховище в умовах воєнного стану, та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах, якщо особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, яка поєднана з проникненням у сховище в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінальних правопорушень, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що дійсно в квітні 2022 року, точного часу він не пам`ятає, він перебував разом зі знайомим за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, де вони побачили комунікаційний колодязь, знаючи, що ймовірно там знаходяться кабелі ліній зв`язку. Підійшовши до кабельного колодязя, піднявши кришку люка телефонної мережі, його знайомий проник до сховища зберігання кабелів, де за допомогою плоскогубців відкусив фрагмент кабелю, які в подальшому ОСОБА_3 витягнув, які вони потім продали. Крім того, через декілька днів, вони знову прийшли в те місце, та знову відкусили фрагмент кабелю, який в подальшому продали. На наступний день ОСОБА_3 , йшовши по Фонтанській дорозі, побачив комунікаційний колодязь, в який вирішив проникнути та відрізав кабель. Однак, в подальшому його затримали співробітники ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ».
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини.
Просив суд суворо його не карати та врахувати його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях. Цивільний позов, поданий Акціонерним товариством «Укртелеком» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень, визнав в повному обсязі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив суворо не карати його підзахисного, врахувати щире каяття та призначити покарання у мінімальному розмірі передбаченому санкціями статей.
Представники Акціонерного товариства «Укртелеком» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явились. В матеріалах кримінального провадження міститься заява від ОСОБА_7 та до поданого цивільного позову була долучена заява від ОСОБА_6 , в яких останні просили проводити судовий розгляд без їх участі.
Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років 1 місяцю позбавлення волі, застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді п`яти років одного місяцю позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип частково приєднання покарання, призначеного за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, яка поєднана з проникненням у сховище в умовах воєнного стану; та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах, якщо особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, яка поєднана з проникненням у сховище в умовах воєнного стану.
Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, без постійного місця мешкання в місті Одеса, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.
Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку; не має офіційних джерел для існування, що і спонукало його до вчинення корисливого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 вчинив замах на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, йому не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбачені санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.
При призначені покарання суд також бере до уваги, що ОСОБА_3 вироком Київського районного суду м. Одеса від 27.05.2020 року був засуджений до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки. Однак, ніяких висновків для себе не зробив і під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд приходить до переконання про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити покарання позбавлення волі.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За роз`ясненнями, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_3 , 27.05.2020 року був засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, при цьому, в період останнього вчинив новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 07.04.2022 року та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2022 року, тримається під вартою, тобто з моменту його затримання 07.04.2022 року необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.
Щодо цивільного позову у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Представником потерпілої особи Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» ОСОБА_6 до ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення злочину на загальну суму 10389 гривень 95 копійок.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
За правилами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).
Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частина 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та матеріалами провадження підтверджується, що потерпілій стороні були завдані збитки в розмірі 10389 гривень 95 гривень, заявленому в цивільному позові, які підлягають відшкодуванню обвинуваченим на користь цивільного позивача.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртелеком» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Витрати для проведення експертиз відсутні.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 15, 50, 61, 62, 65, 70, 71, 127, 129, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, приєднати частково один місяць позбавлення волі з невідбутого ним покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2020 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений до п`яти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з визначенням іспитового строку терміном на три роки, та остаточно ОСОБА_3 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 07.04.2022 року по день набрання вироком законної сили включно.
Цивільний позов Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» поданого його представником ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення злочину на загальну суму 10389 (десять тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком», Ідентифікаційний код № 01186691, 10389 (десять тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок в якості відшкодування майнової шкоди, завданої злочинами.
Речові докази, а саме:
- відрізок кабелю ТПП 200х2 чорного кольору, кухонний ніж з дерев`яною ручкою, напильник металевий, які передані на зберіганні до камери зберігання речових доказів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, знищити;
- паперовий пакет білого кольору в якому знаходиться лазерний диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1