Справа № 276/471/22
Провадження по справі 1-кс/276/77/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2022 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000034 від 11.04.2022, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.12.2020 року Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ст. 70, ст.71 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст..75 КК України з випробуванням на 1 рік 1 місяць, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :
13.04.2022 старший слідчий СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 за погодження прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави 20 прожиткових мінімумів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у тому, що 08.04.2022 близько 17 год. 00 хв., переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та господаря, які б могли перешкодити вчиненню злочину, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу пройшов до гаражного приміщення домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме: циркулярний вал вартістю 1400 грн., ножиці по залізу із руків`ям жовтого кольору вартістю 300 грн., металевий ніж до бензокоси вартістю 230 грн., круг відрізний для болгарки марки «Атаман» вартістю 30 грн., металеві двері від плити вартістю 300 грн., автомобільний домкрат вартістю 150 грн., а всього на загальну вартість 2410 грн. Викрадене майно ОСОБА_5 помістив до чорної спортивної сумки, яку останній взяв з дому для вчинення цієї крадіжки, та залишив місце злочину і ним розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 2410 гривень.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків: не одружений, не має на утриманні дітей чи інших осіб, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, а тому з метою ухилення від відбування покарання ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім цього,підозрюваний матиме реальну можливість впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останнім показів, які є джерелом доказів в кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на наступне. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, 30.12.2020 Червоноармійським районним судом Житомирської області він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, 16.11.2020 цим же судом останнього засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком. Крім цього, 24.12.2021 та 08.04.2022 ВП № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК України, відносно ОСОБА_5 направлено два обвинувальні акти до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, рішення по них на даний час не прийнято. ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю.

Враховуючи вищевказані обставини, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави 20 прожиткових мінімумів.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, однак заперечив проти задоволення клопотання, оскільки не має наміру вчиняти злочини, або ж впливати на потерпілого. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_5 не має намірів жодним чином перешкоджати досудовому розслідуванню, або судовому розгляду, а тому вважає достатнім обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання останнього.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог ст.194 КПК України слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Підозра підтверджується як визнавальними показами ОСОБА_5 , так і сукупністю наданих суду доказів: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.04.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 11.04.2022, протоколом огляду місця події (місця вчинення злочину) від 11.04.2022, протоколом огляду місця події (місця вилучення речових доказів) від 11.04.2022, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 11.04.2022.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років (ч. 4 ст. 185 КК України), може вдатися до відповідних дій. Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, 30.12.2020 Червоноармійським районним судом Житомирської області він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, 16.11.2020 цим же судом останнього засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком. 24.12.2021 та 08.04.2022 ВП № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК України, відносно ОСОБА_5 направлено два обвинувальні акти до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, рішення по них на даний час не прийнято. Відтак, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтованими є доводи прокурора про наявність ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом психічного впливу, умовляння, переконання, застосування фізичного насильства або погрози його застосування, з метою зміни останнім показів, оскільки добре знайомий з ним та проживає в одному селищі.

Доведеним є також ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, оскільки останній офіційно ніде не працює, раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, відносно ОСОБА_5 направлено два обвинувальні акти до суду про обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК України, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю.

Крім того, слідчий суддя враховує, що крадіжку 08.04.2022 року вчинено в умовах діючого в Україні воєнного стану, що може свідчити про відсутність факторів, які б стримували підозрюваного до вчинення протиправних дій, а звідси і до належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя враховує початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000034, розпочатого лише 11.04.2022, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто корисливого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, особу підозрюваного та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, буде суперечити суспільному інтересу та інтересу потерпілого, який полягає в захисті та охороні права власності людини. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в клопотанні про обрання запобіжного заходу, як і в судовому засіданні, слідчим та прокурором обґрунтовано необхідність встановлення максимального строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою для підозрюваного, з огляду на початкову стадію досудового розслідування та необхідність провести ряд слідчих дій. Слідчий суддя вважає за можливе визначити строк запобіжного заходу 60 діб, початок якого слід рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_5 - з 12:00 години 11 квітня 2022 року.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку він має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок суду, визначений в порядку, встановленому КМУ, після чого він може бути звільнений з-під варти з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000034 від 11.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 12 години 00 хвилин 10 червня 2022 року.
Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 12:00 години 11 квітня 2022 року.
Строк дії ухвали встановити до 12 год. 00 хв. 10 червня 2022 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн 00 коп., яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області.
У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки строком на два місяці з дня внесення застави, передбачені ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;
2) не відлучатися за межі смт. Пулини Житомирського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 14.04.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1