Справа № 401/1430/22
№ 1-кс/401/438/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
У судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти його задоволення не заперечив.
Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явились, від ОСОБА_3 надійшла заяву про розгляд клопотання без їх участі, клопотання просив задовольнити.
Суд дослідивши матеріали клопотання, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.
Станом на день розгляду клопотання жодних слідчих дій з власником майна не проводилось, підозра не повідомлялась.
Крім того відсутні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.
Вирішуючи питання про скасування арешту майна слідчий суддя враховує загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.
Проте, зі змісту наявних у справі матеріалів не вбачається даних, які б свідчили, що вказані заходи забезпечення кримінального провадження є співмірними та пропорційними на теперішній час
Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою запобігання порушення прав власника майна, клопотання підлягає задоволенню, а арешт - скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України,
У Х В А Л И В:
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала про задоволення клопотання про скасування накладеного арешту на майно оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1