СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
пр.№1-кс/759/923/22

ун.№759/3656/22

04 квітня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою внесене 16.08.2021 року до ЄРДР за №0000570 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2022 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , з клопотанням погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою внесене 16.08.2021 року до ЄРДР за №0000570 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

У клопотанні слідчий з прокурором просили здійснити розгляд даного клопотання без участі учасників судового процесу.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у його задоволенні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 16.08.2021 року до ЄРДР за №0000570, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Слідчим зазначено, що 13 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 січня 2022 року без визначення розміру застави.

05 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2022 року включно, без визначення розміру застави.

10 лютого 2022 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчим у клопотанні зазначено, що досудове розслідування не може бити завершеним у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій, відтак виникла необхідність продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 травня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ у справах «Яблонський проти Польщі», «I.A. проти Франції», «Іловецький проти Польщі»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Крім того у рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі - інформаційний лист) зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до п. 18 інформаційного листа слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111- 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року»).

Як зазначено в ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п.9) ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не було доведено, що, заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, а сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для продовження строків тримання його під вартою.

Окрім того, слідчим та прокурором до матеріалів клопотання не надано жодного процесуального документу на підтвердження проведення будь-яких процесуальних дій в рамках даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, керуючись статтями 3, 131, 132, 177, 178, 197, 199, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою внесене 16.08.2021 року до ЄРДР за №0000570 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1