ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/255/22 Справа № 712/5147/22 Категорія: ст. 303 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Секретар ОСОБА_5

за участі:
прокурора ОСОБА_6
захисника підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2022 року про скасування повідомлення слідчого Слідчого відділу Придніпровського районного відділу м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором прокуратури міста Черкаси ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.05.2013 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000014 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:

14.07.2022 року захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000014 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В обґрунтування скарги захисник вказує, що у провадженні Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000014 внесене у ЄРДР 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В рамках розслідування даного кримінального провадження 29.05.2013 року слідчим слідчого відділу Придніпровського районного відділу м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 було складено та оголошено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке вручено ОСОБА_11 .
В скарзі зазначається, що повідомлення складено та здійснено з порушенням кримінально-процесуального закону, а саме: згідно з розпискою на його копії оголошено ОСОБА_11 , без зазначення хто ця особа, і чому саме їй оголошено підозру.
В той же час, органом досудового розслідування не вжито жодних заходів для того, щоб вручити повідомлення про підозру саме ОСОБА_10 . Не було складено протоколу про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_10 та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки. Порушення порядку повідомлення особі про підозру призвело, як вважає захисник ОСОБА_7 до нівелювання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Правовим наслідком повідомлення особі у спосіб, не передбачений кримінально-процесуальним законом, є не притягнення її до кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. ОСОБА_10 жодного разу не викликався до слідчого для оголошення йому підозри, а в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про виклик його до слідчого чи прокурора.
Захисник просить врахувати, що підозра ОСОБА_10 є необґрунтованою, виходячи з того, що матеріали кримінального провадження не містять доказів причетності його до скоєння злочину, а досудове розслідування триває вже більше десяти років.
Так, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Проте, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, які на це вказують поза розумним сумнівом.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2010 року підозрюваний ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 440000,00 гривень, та потім 26.11.2010 року ще раз отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 332000,00 гривень.
Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2012 року (до внесення відомостей до ЄРДР) стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 - 772000,00 гривень.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_12 вказує, що позичив ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 772000 гривень, про що ОСОБА_10 дав йому розписку. Саме розписка служить способом підтвердження визнання боргу, а отже, шахрайство з боку ОСОБА_10 відсутнє, вважає захисник. А тому, у діях ОСОБА_10 відсутня, як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Зібрані матеріали кримінального провадження дають підстави стверджувати про те, що ОСОБА_10 не мав умислу на зловживання довірою потерпілого та заволодіння шахрайським шляхом його грошовими коштами.
В судовому засіданні в суді першої інстанції адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги скарги, просив слідчого суддю задовольнити скаргу. Додатково пояснив, що підставами для скасування повідомлення про підозру є: вручення підозри неналежною посадовою особою, порушення процедури вручення, оскільки ОСОБА_10 не викликався до слідчого для оголошення повідомлення про підозру та необґрунтованість підозри, оскільки відносини щодо отримання в борг коштів є цивільно-правовими, їх оцінка вже дана судовим рішенням про стягнення боргу, прийнятим до внесення відомостей у ЄРДР 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні в суді першої інстанції проти скарги заперечувала, посилаючись на дотримання вимог КПК України при оголошенні підозри ОСОБА_10 , тому просила у задоволенні скарги відмовити.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2022 року скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000014 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задоволена.
Скасовано повідомлення слідчого Слідчого відділу Придніпровського районного відділу м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором прокуратури міста Черкаси ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.05.2013 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000014 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні № 0000014 від 21.12.2012 року або компетентну посадову особу прокуратури Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості у кримінальному провадженні № 0000014 від 21.12.2012 року про підозру ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді про задоволення скарги, прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 оскаржила ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що посилання суду про відсутність даних, які б свідчили про виклик ОСОБА_10 до слідчого чи прокурора для оголошення йому особисто підозри, та відсутність доказів неможливості вручення повідомлення про підозру та подальшого вручення повідомлення у спосіб, передбачений КПК України, спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Звертає увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.06.2013 року ОСОБА_10 слідчим була направлена повістка, яку отримала його мати, ОСОБА_13 .
Також слідчим СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 19.06.2013 року направлено до суду клопотання про примусовий привід ОСОБА_10 , яке судом задоволено, винесено ухвалу про здійснення примусового приводу ОСОБА_10 , яку слідчим скеровано до виконання до УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області.
Допитана, як свідок мати ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , повідомила, що ОСОБА_10 є її сином і проживав з нею, проте несподівано виїхав до м. Київ. Під час телефонної розмови з ОСОБА_10 , вона повідомила, що його викликають до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області з приводу кримінального провадження № 0000014, і син пообіцяв їй прибути до Придніпровського РВ, проте обіцянки не виконав.
З огляду на викладене, слідчий СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 вручив повідомлення про підозру ОСОБА_10 у спосіб та в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 278 КПК України, а саме: у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень - його матері, ОСОБА_13 , члену сім`ї, з яким ОСОБА_10 постійно проживав, до того, як почав переховуватись від органів досудового розслідування, а також прийняв процесуальні рішення про зупинення досудового розслідування і оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_10 .
Прокурор звертає увагу в апеляційній скарзі на те, що доводи слідчого про те, що обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_10 спростовується наявним в матеріалах кримінального провадження заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 772000 грн., яке набрало законної сили до внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви потерпілого ОСОБА_12 .
Колегія суддів апеляційного суду вбачає, що є наявність цивільно-правових відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , тому доводи прокурора не можуть бути прийняті до уваги, але оцінка доказів вини обвинуваченого здійснюється безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що під час отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_10 дав зобов`язання повернути грошові кошти в повному обсязі у чітко визначений термін, після чого грошові кошти не повернув, але тривалий час обіцяв повернути, що підтверджується листуванням у месенджерах, наданих потерпілим та долученим до матеріалів кримінального провадження.
Прокурор вважає, що з огляду на викладене, рішення Черкаського районного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_10 грошових коштів на користь потерпілого ОСОБА_12 підтверджує вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки вказане рішення є заочним, тобто ОСОБА_10 , маючи цілковиту змогу прибути на судове засідання та погасити грошову заборгованість систематично та цілеспрямовано ухилявся від суду, як і в подальшому - від органів досудового розслідування.
Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, прокурор ОСОБА_6 просить суд апеляційної інстанції ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2022 року скасувати, а скаргу адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000014 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернути на новий судовий розгляд до Соснівського районного суду м. Черкаси.
05 серпня 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 надійшли заперечення на апеляційну скаргу.
В обґрунтування заперечення зазначається, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що про існування повідомлення про підозру від 29.05.2013 року, ОСОБА_10 стало відомо лише після ознайомлення його адвоката із матеріалами кримінального провадження, яке відбулось 04.07.2022 року, про що свідчить відповідна розписка у матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, загальні принципи дії закону у часі, визначені ст. 58 Конституції України, в цілому роз`яснено у рішеннях Конституційного Суду України. Проте, ст. 58 Конституції України не вирішує питання про дію нормативно-правового акта у часі, у тому випадку, якщо правовідносини розпочалися до набрання чинності акта, а закінчилися під час дії (набрання чинності) новоприйнятим нормативно-правовим актом, який по-іншому регулює такі правовідносини, а також, якщо правовідносини виникли під час дії нормативно-правового акта, але закінчилися після того, як відповідний акт втратив чинність. Тому, до даних правовідносин може бути застосовано п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Адвокат ОСОБА_7 вказує, що в апеляційній скарзі прокурор посилається на направлення ОСОБА_10 13.06.2013 року повістки. Проте, оскільки повідомлення про підозру складено 29.05.2013 року, тобто до направлення йому повістки, такий виклик не може вважатись належним. Слідчим не вчинено жодних дій, направлених на повідомлення ОСОБА_10 про підозру, тим самим порушено порядок повідомлення про підозру, встановлений кримінальним процесуальним законом, що в свою чергу, повністю знівелювало всі подальші дії у кримінальному провадженні через грубе порушення права на захист підозрюваного.

В запереченні зазначається, що наказ б/н від 24.12.2012 року «Про створення слідчо- оперативної групи для розслідування кримінального правопорушення» не підписаний начальником територіального органу внутрішніх справ та не погоджений з начальником слідчого підрозділу, а тому оскаржуване повідомлення про підозру складено неуповноваженою на те особою, тому всі інші докази в кримінальному провадженні є недопустимими.

Адвокат ОСОБА_7 звертає також увагу на те, що заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2012 року (до внесення відомостей до ЄРДР) стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 772000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_12 вказував, що позичив ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 772000,00 грн., про що останній дав йому розписку. Розписка служить способом підтвердження визнання боргу, а отже, свідчить про відсутність шахрайства з боку ОСОБА_10 .

Органом досудового розслідування не перевірено, чи не потрапив ОСОБА_10 у скрутне матеріальне становище, та чи була у нього можливість повернути борг. Отже, в даному випадку в діях ОСОБА_10 відсутня як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України. Тому зібрані матеріали кримінального провадження дають підстави стверджувати про те, що ОСОБА_10 не мав умислу на зловживання довірою потерпілого та заволодіння шахрайським шляхом його грошовими коштами.

В запереченні адвокат ОСОБА_7 просить апеляційний суд залишити ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2022 року без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку учасників процесу, захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 , які з`явилися в суд апеляційної інстанції,перевіривши вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи скаргу захисника, слідчий суддя, виходив зтого, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв?язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому, слідчий суддя вказала, що, враховуючи вимоги кримінально-процесуального законодавства, та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність підстав, визначених законом для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 .
З рішенням слідчого судді колегія суддів апеляційного суду погоджується, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскаржувана ухвала слідчого судді винесена з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону, містить належне мотивування і обґрунтування.
Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, 21.12.2012 року до ЄРДР за № 0000014 внесено відомості за заявою ОСОБА_12 , відповідно до яких 26.11.2010 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_12 , від поверненя грошей та зустрічей відмовляється.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження 29.05.2013 року слідчим СВ Придніпровського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором прокуратури міста Черкаси складено повідомлення про підозру, яке в цей же день оголошено ОСОБА_11 , яка згідно з матеріалами кримінального провадження є матір`ю ОСОБА_10 .
Згідно п. 10 ст. 303 ЦПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011). У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно ч. 4 ст. 278 КПК України - це стосується і зміни повідомлення про підозру згідно ч. 1 ст. 279 КПК України.
Згідно ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються в формі постанови з наявністю чіткого переліку вимог. Окремо також в згаданій статті зазначено, що обвинувальний акт також є процесуальним рішенням.
Із аналізу ст. ст. 110, 277 КПК України, які ставляться законодавцем до процесуального рішення у формі постанови та до повідомлення про підозру, вбачається, що повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не процесуальним рішенням.
Відповідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приймаючи до уваги вище зазначене, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином у порядку ст. 278 КПК України.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб?єктів владних повноважень, тобто втручання суб?єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.
Так, відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім?я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі, зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
За приписами ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 276 КПК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.
Як встановлено слідчим суддею районного суду та колегією суддів апеляційного суду, матеріали кримінального провадження № 0000014 не містять жодних даних, які б свідчили про виклик ОСОБА_10 до слідчого чи прокурора для оголошення йому особисто підозри, як і не містять доказів неможливості вручення повідомлення про підозру та подальшого вручення повідомлення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Приймаючи до уваги зазначене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про порушення визначеного статтею 278 КПК України порядку здійснення повідомлення особі про підозру.
Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з твердженням слідчого судді, щодо оголошення підозри неповноважною особою, оскільки як слідує із наказу без номера від 24.12.2012 року «Про створення слідчо-оперативної групи для розслідування кримінального правопорушення», та яким визначено конкретних склад слідчих у кримінальному провадженні, такий наказ посадовою особою не погоджений.
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви у справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об?єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як встановлено слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, лише з часу оголошення ОСОБА_11 (матері ОСОБА_10 ) повідомлення про підозру, 05.06.2013 року слідчий Слідчого відділу Придніпровського районного відділу м. Черкаси УМВС України в Черкаській області лейтенант міліції ОСОБА_14 виніс постанову про зупинення досудового розслідування та про оголошення розшуку підозрюваного, без наявності доказів ухилення його від явки до слідчого.
В подальшому, 24.11.2016 року слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси виніс ухвалу у справі № 712/13082/16-к, якою надав дозвіл на затримання ОСОБА_10 . В той же день цим же слідчим суддею ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває близько десяти років, кінцевого процесуального рішення у ньому на даний час не прийнято.
Згідно оскаржуваного повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідує, що 18.11.2010 року підозрюваний ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 440000,00 грн., та потім 26.11.2010 року ще раз отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 332000,00 грн.
Матеріали кримінального провадження містять заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2012 року, яке набрало законної сили до внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_12 , та відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 772000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_12 вказував, що позичив ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 772000 гривень, про що останній дав йому розписку. В свою чергу, розписка служить способом підтвердження визнання боргу, та наявності між сторонами цивільно-правових відносин.
Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982 року, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав, визначених законом для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 , тому не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора.
Доводи скаржника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, тому не підлягають задоволенню, та не приймаються до уваги апеляційним судом.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість скасування повідомлення про підозру, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити - без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 276, 277, 278, 309, 310, 376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2022 року про скасування повідомлення слідчого Слідчого відділу Придніпровського районного відділу м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором прокуратури міста Черкаси ОСОБА_9 про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.05.2013 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000014 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач:

Судді: