465/4694/20
1-кс/465/698/22
У Х В А Л А
судового засідання
18.04.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Львові скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру(у порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК України) -

в с т а н о в и в:

до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні від 09 лютого 2022 року, складене заступником начальника ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 , про повідомлення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України, в кримінальному провадженні № 0000077 від 31 липня 2020 року.

Свою скаргу захисник обґрунтовує тим, що СВ ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській областіпроводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000077 від 31 липня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України

09 лютого 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України

На її думку повідомлення про підозру від 09 лютого 2022 року є необґрунтованим та з порушенням процесуального порядку вручення даної підозри, оскільки орган досудового розслідування не вказав на безперечність фактів викладених у тексті повідомлення та не довів вину підозрюваної поза розумним сумнівом. Тому просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити з мотивів наведених в ній.

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу заперечив та зазначив про те, що вимоги заявника є безпідставними, оскільки з скарги не вбачається підстав для скасування повідомлення про підозру від 09 лютого 2022 року. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заступник начальника ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, хоч належно повідомлена про день, час та місце слухання справи, а тому відповідно до ч.3 ст.306 КПК України вважаю за можливе розглядати скаргу також у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що 09 лютого 2022 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в кримінальному провадженні № 0000077 від 31 липня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру зазначені ст. 277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно з ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

Виходячи зі змісту ст.368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997року, § 57).
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Аналіз положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.
Звертаючись зі скаргою, захисник вважає повідомлення про підозру необґрунтованим, оскільки орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру не вказав на безперечність фактів викладених у тексті повідомлення та не довів вину підозрюваної поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим просив скасувати повідомлення про підозру від 09 лютого 2022 року.

Як вбачається зі скарги захисника, вона не містить належних доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст.277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Проте, як в матеріалах скарги так і в судовому засіданні захисником не доведено що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, так само не наведено даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, в межах якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження.
Інші обставини, на які посилається захисник у скарзі, також не спростовують обставин, встановлених під час досудового розслідування. Ці доводи відносяться до питань оцінки доказів щодо їх належності та допустимості, що є предметом судового розгляду, а не судового контролю з боку слідчого судді.
Натомість надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру пред`явлену ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розслідування.
Відтак, зазначені в скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінальних правопорушень.
Разом з тим, обґрунтованість підозри перевірялася слідчим суддею при розгляді клопотання органу досудового розслідування про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та під час перегляду в апеляційній інстанції ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 .
Крім того, захисник вважає, що повідомлення про підозру необхідно скасувати, оскільки участь захисника під час повідомлення про підозру не забезпечена ОСОБА_5 .

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 грудня 2019 року у справі №535/2475/14-к зазначила, що вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру особі.
Саме по собі вручення тексту повідомлення про підозру особі, за умови, що його було прийнято, перевірено та підписано уповноваженою особою у порядку, визначеному статтями 276-277 КПК України, не порушує процесуальних гарантій особи, яка повідомляється про підозру.

Щодо процедури повідомлення та роз`яснення прав підозрюваному, то предметом повідомлення (та за необхідності роз`яснення) у цьому випадку є права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України. Перелік цих прав, а також їхній зміст не змінюється залежно від того, чи такі доведені до відома особи, якій вручається повідомлення про підозру, у присутності чи у відсутності її захисника, адже сам по собі факт передачі повідомлення про підозру не забезпечує додаткового захисту особи.

Поряд з цим, слідчий суддя вважає безпідставними доводи скарги щодо здійснення письмового повідомлення про підозру без захисника, оскільки ОСОБА_5 відмовилась від захисника, що підтверджується протоколом роз`яснення прав на захист від 09.02.2022 року.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.52 КК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Відтак, слідчий суддя не вважає порушеними вимоги кримінального процесуального законодавства щодо незалучення захисника підозрюваній під час здійснення повідомлення про підозру.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх даних, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 була причетна до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України,
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку із вищевикладеним приходжу до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 318, 372, 376, 380 КПК України -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні від 09 лютого 2022 року, складене заступником начальника ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 , про повідомлення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України, в кримінальному провадженні № 0000077 від 31 липня 2020 року - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 квітня 2022 року об 13:15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1