Справа № 753/6011/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1748/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , зі змінами внесеними до неї першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноперекопськ АР Крим, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого у ТОВ «Архбудконтракт» на посаді стропальника, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2018 та 2020 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог ч. 3 ст. 88 КК Україна раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 17 грудня 2020 року до 15 грудня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Покладено на ОСОБА_10 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неофіційно працюючого помічником керівника ФОП « ОСОБА_13 », одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей 2011 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки відповідно до ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 17 грудня 2020 року до 15 грудня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.146 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.189 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 17 грудня 2020 року до 15 грудня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 засуджено за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, вчиненого за наступних обставин.
ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне вчинення злочинів, а саме: викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 , з подальшим вимаганням грошових коштів у останнього за наступних обставин.
Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, 16 грудня 2020 року, перебуваючи на території міста Києва (більш точного місця та часу не встановлено), за допомогою месенджера «TELEGRAM» домовились із ОСОБА_17 про зустріч того ж дня, приблизно о 22 год. 30 хв., біля кафе «Боботті», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 1-А в м. Києві, під приводом придбання картриджу для паління за допомогою електронної сигарети «Juul», який містив в собі наркотичні речовини.
16 грудня 2021 року, приблизно о 22 год. 07 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, на автомобілі марки «Кіа Rіа», д.н.з НОМЕР_1 , прибули до кафе «Боботті», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 1-А в м. Києві, де стали очікувати на появу ОСОБА_17 .
Того ж дня, близько 22 год. 28 хв., ОСОБА_17 підійшов до кафе «Боботті», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 1-А в м. Києві, маючи при собі з метою збуту картридж для паління за допомогою електронної сигарети «Juul», всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено (5-fluoro-MDMB-PlCA). В цей же час, до ОСОБА_17 підійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, які діючи групою осіб за попередньою змовою, користуючись перевагою у кількості та фізичній силі, прагнучи подолати волю потерпілого до опору з метою його викрадення та незаконного позбавлення волі, а також подальшого вимагання грошових коштів, протиправно нанесли потерпілому численні удари в область голови і тулуба, завдавши таким чином фізичних страждань ОСОБА_17 , та спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в правій надбрівній ділянці, в правій вилицевій ділянці, садна на слизовій оболонці язика справа.
Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, продовжуючи свої протиправні дії направлені на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 , натягнувши капюшон куртки йому на голову, обмеживши таким чином видимість останнього, потягнули силоміць потерпілого до автомобіля марки «Кіа Rіа», д.н.з. НОМЕР_1 , який в цей час був припаркований неподалік.
Подолавши волю ОСОБА_17 до опору, приблизно о 22 год. 30 хв., зазначені особи насильно посадили його на заднє сидіння автомобіля «Кіа Rіа», д.н.з. НОМЕР_1 , розмістивши його посередині між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , позбавивши його таким чином змоги вільно залишити вказане місце, де стали незаконно утримувати проти його волі з корисливих мотивів та вимагати у потерпілого 3000 доларів США.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 . ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, продовжуючи перебувати у вищевказаному автомобілі та незаконно утримуючи ОСОБА_17 , розпочали рух за маршрутом вул. Срібнокільська, вул. Княжий Затон, вул. Дніпровська Набережна у м. Києві, після чого направилися в Голосіївський район м. Києва. В процесі руху автомобіля по вказаному маршруту, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, з метою незаконного збагачення, стали висловлювати ОСОБА_17 погрози застосувати до нього фізичне насильство та здійснити вбивство за допомогою наявних у них ножів та двох пістолетів «Форт 12Р» № НОМЕР_2 та «Форт 14P» № НОМЕР_3 для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, травматичної дії, які були спрямовані на схилення останнього передати їм грошові кошти в сумі 3000 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 16.12.2020 року становила 83277 (вісімдесят три тисячі двісті сімдесят сім) грн.
В результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_17 , сприймаючи висловлені йому погрози як реальні в метою виконання протиправних вимог ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особи, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, став телефонувати своїм знайомим з метою отримання грошових коштів в еквіваленті 3000 доларів США для їх подальшої передачі останнім.
Приблизно о 22 год. 55 хв., автомобіль марки «Кіа Rіа» д.н.з. НОМЕР_1 , всередині якого перебували ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, з метою перевірки повідомлення про викрадення людини був зупинений працівниками патрульної поліції по пр. Голосіївському, 124 у м. Києві. В подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, були затримані, а ОСОБА_17 звільнений.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу, у якій він не оспорюючи фактичних обставин справи встановлених районним судом, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити обвинуваченим покарання:

ОСОБА_10 за ч.2 ст.146 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі;

ОСОБА_8 за ч.2 ст.146 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 за ч.2 ст.146 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В ішній частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, та необґрунтованим в частині призначеного покарання всім обвинуваченим із застосуванням статті 75 КК України, яка не підлягала застосуванню в наслідок чого призначено несправедливе покарання через його м`якість та звільнення від його відбування з випробуванням.

Судом першої інстанції, обґрунтовуючи можливість виправлення обвинувачених без відбування реального покарання враховано обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинувачених.

Проте, як зазначає прокурор, згідно тз усталеною практикою Верховного Суду, розкаяння передбачає, крім визнання факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Однак з матеріалів кримінального провадження, частково досліджених судом убачається, що обвинувачені в ході досудового розслідування не визнали усіх обставин кримінального правопорушення, а тому формальне визнання обвинуваченими своєї вини та висловлення в ході судового розгляду розкаяння не може визнаватися щирим каяттям, як обставиною, яка пом`якшує покарання в розумінні ст.66 КК України.

Саме тому, на думку прокурора, судом першої інстанції помилково застосовано до обвинувачених ст.75 КК України і звільнено їх від відбування покарання.

В ході апеляційного розгляду першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 було подані зміни до апеляційної скарги, в яких він не відмовляючись від доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного покарання, просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В мотивування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження істотно порушено вимоги ст.349 КПК України, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Зокрема, судом першої інстанції при проведені допиту обвинувачених порушено вимоги ст.351 КПК України. А саме, будучи допитані судом під час судового засідання 15 грудня 2021 року, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , формально вину у інкримінованому їм діянні, викраденні та незаконному позбавлені волі потерпілого ОСОБА_17 з подальшим вимаганням грошових коштів у останнього визнали, та вказали, що метою вчинення ними протиправних дій у відношенні потерпілого було припинення останнім розповсюдження наркотичних засобів.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив суду, що вчиняти злочин вони не бажали, а конфлікт між ними з потерпілим виник в ході бесіди. Обвинувачений ОСОБА_8 , суду надав пояснення та вказав, що він визнає обставини вчинення ним кримінального правопорушення , але не згоден з кваліфікацією його дій.

Показання ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 викладені в мотивувальній частині вироку, не відповідають тим показанням, які зафіксовані в журналі судового засідання від 15 грудня 2021 року. У вироку вказані показання обвинувачених, які ними не надавалися, що призвело до порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України також не з`ясовано у обвинувачених у передбачений законом спосіб чи визнають вони обставини інкримінованого злочину та чи добровільна їх позиція.

Тобто, враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було підстав для розляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а судовий розгляд повинен був розглядатися в загальному порядку.

Захисником ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення на зміни до апеляційної скарги, де він просить залишити вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року без змін. В обґрунтування своїх доводів вказує, що вимоги прокурора є необгрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги зі змінами, думку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника ОСОБА_7 , які заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, зі змінами, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положеннями ч.3 ст.349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Так, в судовому засіданні 15 грудня 2021 року було допитано обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які визнали себе винними в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях та зазначили, що метою їх дій було припинення розповсюдження наркотиків потерпілим ОСОБА_17 і його запросили на зустріч з метою виховання. При цьому заперечували факт вимагання у потерпілого грошових коштів та вказали, що такої мети не мали, а лише хотіли поговорити з потерпілим, щоб він припинив свою протиправну поведінку. Крім цього, також не погоджувалися з кваліфікацією їх дій.

Отже, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вину визнали лише де-юре та фактично заперечували обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Проаналізувавши показання обвинувачених колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, належним чином не з`ясував усіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, повідомлених обвинуваченими, які могли істотно вплинути на правову кваліфікацію їх протиправних дій та здійснив розгляд цього кримінального провадження у скороченому порядку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Аналіз вказаних статей дозволяє дійти висновку, що окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення особи від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст. 75 КК застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

В основу висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченихсудомпершоїінстанціїбуло покладено те, що вчинені кримінальні правопорушення є нетяжким та тяжким злочинами, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відсутність претензій до обвинувачених з боку потерпілого.

Обставинами, якіпом`якшуютьпокарання, визнано щире каяття та відшкодування шкоди.
Натомість яким саме чином установлені судами пом`якшуючі обставини та інформація про особу засудженого у сукупності з встановленими фактичними обставинами кримінальних правопорушень, вплинули на рішення щодо застосування положень ст. 75 КК до ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вироку суду не розкрито.
Також колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо відсутності у діях засудженого щирого каяття.

Адже щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. При цьому формальне визнання вини не може свідчити про щирість каяття.

На переконання колегії суддів, з урахуванням встановлених у цьому кримінальному провадженні обставин, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даних про особи обвинувачених, застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо них слід вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудняня 2021 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, призначити обвинуваченим покарання згідно положень ст.65 КК України, та в результаті ухвалити відповідно до норм КПК України законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , зі змінами внесеними до неї першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , - задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 рокущодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :