Справа № 463/2413/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/445/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою накладено арешт на автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , два ключі до автомобіля, пульт до центрального замка, які згідно з протоколом огляду з місця події від 3 квітня 2022 року були вилучені у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання дізнавача ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 3 квітня 2022 року про накладення арешту на автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , два ключі до автомобіля, пульт до центрального замка
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , був вилучений в ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що при перевірці працівниками поліції нібито була виявлена відсутність номеру шасі кузова. За результатами проведеної експертизи встановлено, що номер кузова та номер двигуна представленого на дослідження автомобіля є первинними та змінам не піддавались. Тобто відсутні підстави стверджувати про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Як зазначає апелянт, з огляду на результати експертизи, вилучений автомобіль не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а тому не може визнаватись речовим доказом.
Звертає увагу, що ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000345.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити. Захисник не заперечив проти проведення судового розгляду у відсутності ОСОБА_7 .
Прокурор Галицької окружної прокуратури, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає проведення розгляду у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, позицію захисника, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Так, згідно з клопотанням, в провадженні дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 3 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України з тих підстав, що 3 квітня 2022 року до ЧЧ ЛРУП №1 ГУНІІ у Львівській області надійшов рапорт працівника УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_9 стосовно того, що під час несення служби близько 11 год. 15 хв. для перевірки документів було зупинено автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; при перевірці номера шасі виявлено механічне пошкодження цифр, букви та цифри, які вдалось ідентифікувати частково на номері шасі автомобіля, абсолютно не співпадають з відомостями ІПНП та відомостями, вказаними в свідоцтві транспортного засобу.
У ході досудового розслідування дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області було проведено огляд місця події за адресою: м. Львів, перехрестя вулиць Богдана Хмельницького-Полісся, за результатами якого у ОСОБА_7 вилучено автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , два ключі до автомобіля, пульт до центрального замка та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Вказний автомобіль тимчасово вилучено та поміщено на арешт-майданчик ДП МВС України «Інформ Ресурс» для проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз (а.с. 7-10).
Постановою слідчого від 3 квітня 2022 року автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , два ключі до автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000345, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та визначено його зберігання на території арешт-майданчику ДП МВС України «Інформ Ресурс» (а.с.11-12).
4 квітня 2022 року дізнавач відділу дізнання ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_10 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказаний вище автомобіль.
Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000345, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог.
При цьому покликання апелянта на те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав володільця майна. Крім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності (зокрема, права володіння майном), а лише тимчасово обмежує його.
Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.
За наведеного, покликання апелянта на незаконність тривалого утримання дізнавачем вилученого в ОСОБА_7 автомобіля (понад два місяці), не впливає на правомірність накладення арешту на вказаний автомобіль. Крім того, тривалість такого заходу забезпечення позову є окресленою у часі та не може перевищувати строку, встановленого ст. 219 КПК України.
Не заслуговують на увагу аргументи адвоката про те, що результати висновку експерта №СЕ-19/114-22/4655-КДТЗ від 13 квітня 2022 року, відповідно до яких номер кузова НОМЕР_4 та номер двигуна НОМЕР_5 , представленого на дослідження автомобіля, є первинними та змінам не піддавались, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Так, як слідує зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , наданого ОСОБА_7 на підтвердження свого статусу як володільця автомобіля «Opel Vectra», вказаний у свідоцтві номер шасі вказаного автомобіля НОМЕР_6 . Даний номер є відмінним від номера кузова, вилученого в ОСОБА_7 автомобіля.
Покликання апелянта на незаконність огляду автомобіля ОСОБА_7 не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки такий огляд був проведений згідно з вимогами ч. 1 ст. 233 КПК України.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4