ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8325/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/212/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

13 липня 2022 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 05 липня 2022 р.,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 05 липня 2022 р. частково задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000924 від 02 липня 2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 355 КК України, про арешт майна.

Накладено арешт шляхом позбавлення права користування, розпорядження та відчуження на майно: балончик-ефектний засіб для самозахисту PEPPER KO FOG, балончик Терен-4м, предмети, схожі на набої у кількості 14 штук, предмети, схожі на набої у кількості 5 штук, предмет, схожий на зброю, сумку (барсетку) чорного кольору.

Майно: автомобіль марки Volkswagen моделі Transporter р. н. з. НОМЕР_1 ; ключі від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , повернуто особі, в якої воно вилучено.

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно в повному обсязі.

Перевіривши зазначену апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

З положень зазначеної статті убачається, що потерпілий має право на оскарження судових рішень на стадії судового розгляду кримінального провадження у частині, що стосується його інтересів.

Згідно з приписами, викладеними у статтях Розділу ІІІ КПК України, кримінальне провадження на стадії досудового розслідування уповноважені здійснювати слідчий і прокурор. Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і, у відповідності до ч. 1 ст. 171 цього Кодексу, застосовуються на цій стадії кримінального провадження слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за клопотанням прокурора, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільного позивача.

Отже прокурор та цивільний позивач мають право оскаржити ухвалу слідчого судді про арешт майна або про відмову в накладенні арешту.

Крім того відповідно до ч. 7 ст. 173 КПК України право оскаржити судове рішення щодо арешту майна мають право підозрюваний, обвинувачений, треті особи.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 171, ч. 7 ст. 173 КПК України випливає, що потерпілий та представник потерпілого не є суб`єктами, які наділені правом на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів про арешт майна або відмову в ньому.

Питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешту майна, до кола інтересів потерпілого, його законного представника чи представника кримінальним процесуальним законом не віднесено, їх участь у розгляді цих питань в суді першої інстанції КПК України не передбачена.

Отже і оскаржити ухвалу слідчого судді щодо арешту майна потерпілий, його законний представник чи представник не вправі.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в ухвалі від 05 жовтня 2021 року (справа №646/5315/21, провадження №51-4740ск21).

При цьому суддя апеляційного суду звертає увагу потерпілого та його представника, що вони вправі звернутись до прокурора з клопотанням про внесення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2022 року в порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Крім цього, як вбачається із матеріалів, доданих до апеляційної скарги, автомобіль марки Volkswagen моделі Transporter р. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, VIN-код: НОМЕР_3 , на який представник потерпілого просить накласти арешт у свої апеляційній скарзі, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , а отже потерпілий ОСОБА_4 будь-якого відношення до цього майна немає.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії судді-доповідача щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, які подані особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Додатково вважаю за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, яка згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства.

Так, у своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справі «Скорик проти України» від 08.01.2008 року).

За таких обставин, оскільки потерпілий ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_3 не мають права на оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2022 р., суддя-доповідач дійшов висновку про те, що відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 399 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 05 липня 2022 р. повернути апелянту.

Копію даної ухвали надіслати адвокату ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя Тернопільського
апеляційного суду ОСОБА_2