1Справа № 335/3538/22 1-кп/335/566/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

провівши в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № №0000355 від 03.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000355 від 03.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту за участі сторін та інших учасників кримінального провадження, оскільки вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і підстави для його повернення прокурору відсутні.

Потерпілий та представник потерпілого проти призначення провадження до судового розгляду не заперечували. Просять суд визнати потерпілого - цивільним позивачем, а обвинуваченого-цивільним відповідачем.

Обвинувачений та його захисник проти призначення провадження до судового розгляду не заперечували. Щодо цивільного позову, то проти прийняття його до розгляду не заперечували.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд доходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів від обвинуваченого не надходило.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, потерпілий представник потерпілого, обвинувачений, захисник.

Крім того, потерпілий подав до суду цивільний позов до обвинуваченого та просить його прийняти до розгляду та визнати ОСОБА_4 - цивільним позивачем, а ОСОБА_6 -цивільним відповідачем

Проти прийняття до розгляду цивільного позову та залучення потерпілого цивільним позивачем, а обвинуваченого - цивільним відповідачем, прокурор та сторона захисту не заперечують.

Відповідно до п.10 ст.56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Зважаючи на ті обставини, що потерпілим подано позов про відшкодування збитків, завданих злочином, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне прийняти до розгляду цивільний позов та залучити до участі у кримінальному провадженні ОСОБА_4 - цивільним позивачем, а ОСОБА_6 -цивільним відповідачем.

Крім того, в судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися і підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Вказане клопотання обґрунтовано метою уникнення ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду; ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також прокурор зазначив, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора і просять продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_6 у судовому засіданні та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки наведені прокурором ризики не доведені, або змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників з цього питання, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, п.п.1,2,3,4 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р.).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення слідує, що у справах, де особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , який у відповідності до ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особуобвинуваченого. ОСОБА_6 раніше не судим, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості перебування під вартою, до затримання офіційно працював на посаді вантажника у ТОВ «Металскарб», має зареєстроване місце проживання.
Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, про які наведено прокурором у судовому засіданні.
Застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду. Наявний ризик є дійсним та триваючим, і він виключає на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який і у судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження та серйозності висунутого проти ОСОБА_6 обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, не є достатнім стримуючим фактором, який би зменшив ризик впливу з його боку на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується враховуються судом при вирішенні зазначеного питання, разом із тим, сукупність даних, які вказують на необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою на цій стадії кримінального провадження, переважають над відомостями, що характеризують особу з позитивного боку.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду цього питання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним ризикам, які на думку суду доведені та не зменшилися, а також те, що судовий розгляд до спливу дії попередньої ухвали не може бути закінченим, стан здоров`я ОСОБА_6 не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, суду не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України або з`явилися нові обставини, що унеможливлюють його тримання під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, на думку суду, не змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням конкретного строку і за доцільне продовжити строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів до 20.10.2022 року, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56,128,177, 183, 184, 192-194, 314-316 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000355 від 03.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б на 01 вересня 2022 року на 11 годину 30 хвилин.
Визнати ОСОБА_4 - цивільним позивачем, а ОСОБА_6 -цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №0000355 від 03.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Копію цивільного позову вручити ОСОБА_6 .

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого, захисника.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та вважати продовженим на 60 днів до 20 жовтня 2022 року включно.

Ухвала діє з дня її постановлення та в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датою закінчення дії ухвали є 22.10.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Запорізького апеляційного суду у семиденний строк з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1