Справа № 463/1913/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/323/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2022 року, якою повернуто скаргу останньої про зобов`язання прокурорів усіх рівнів визнати її потерпілою та відмовлено у відкритті провадження у частині вимог про зобов`язання слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, вчинити дії,

в с т а н о в и л а :
вищезазначеною ухвалою повернуто скаргу ОСОБА_6 в частині вимоги зобов`язати прокурорів всіх рівнів та Львівську Національну поліцію у Львівській області визнати ОСОБА_6 потерпілою в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України, і надіслати ОСОБА_6 постанову про визнання потерпілою та внесення в ЄРДР даного кримінального провадження на її домашню адресу згідно з ухвалою Личаківського районного суду м. Львова.
Відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_6 в частині вимог зобов`язати слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, додатково внести в ЄРДР відомості згідно зі ст.214 КПК України на винних осіб за ч.ч.3,4 ст.191,432 КК України та приєднати до кримінального провадження №0000434 від 23.04.2020 року за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України; зобов`язати слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, визнати ОСОБА_6 потерпілою в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України, і надіслати ОСОБА_6 постанову про визнання потерпілою та внесення в ЄРДР даного кримінального провадження на її домашню адресу згідно ухвал Личаківського районного суду м. Львова; зобов`язати повторно слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, здійснити судово-економічну експертизу правильності нарахування заробітної плати ОСОБА_6 за період з 26.04.2005 року по день винесення судом рішення, ухвал про здійснення судово-економічної експертизи з урахуванням індексації, компенсації, коригування, за ранг, категорію, стаж роботи, державні премії, тощо, та здійснити судово-економічну експертизу правильності нарахування коштів за невикористані відпустки за 12 років згідно ст.242 КПК України; зобов`язати слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, продовжити термін досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України та з додатковими статтями: ч.ч.3,4 ст.191,432 КК України на 1 рік.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2022 року скасувати та направити справу на повторний розгляд у суд першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що слідчий суддя не врахував жодного пункту з її вимог, вказаних у скарзі на бездіяльність ТУ ДБР у м. Львові від 15 березня 2022 року, а тому вважає безпідставною відмову у відкритті провадження за її скаргою.
Зазначає, що слідчим не було з`ясовано всіх фактів злочину та не було проведено жодної експертизи за її клопотанням; покликання слідчих ДБР на те, що їй не заподіяно шкоди, не відповідає дійсності, адже посадові особи Винниківської міської ради завдали їй великої моральної та матеріальної шкоди. Зроблений нею розрахунок боргу слідчі проігнорували, експертизу правильності нарахованої їй заробітної плати не провели.
Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, до суду не з`явився.
ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.
З огляду на те, що учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести апеляційний розгляд без учасників провадження.
Перевіривши матеріали скарги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На переконання колегії суддів, слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення було дотримано вказаних вимог.
При цьому, хоч у мотивувальній частині тексту апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що вважає безпідставною відмову у відкритті провадження за її скаргою, у резолютивній частині така просить повністю скасувати ухвалу слідчого судді від 17 березня 2022 року, відтак колегія суддів перевіряє оскаржене рішення в цілому.
Так, положеннями КПК України, на відміну від правил підсудності кримінальних проваджень, не встановлені спеціальні правила підсудності для розгляду слідчими суддями скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, зокрема щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень ст. ст. 32, 132, 303 КПК України дає підстави для висновку про те, що судовий контроль за досудовим розслідуванням підлягає здійсненню судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться відповідний орган досудового розслідування.
Територіальна підсудність у цьому випадку визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ. Про це зазначив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 607/16332/20.
Як вбачається зі скарги заявниці, у ній оскаржується бездіяльність прокурорів усіх рівнів та Львівської Національної поліції у Львівській області. При цьому зазначені правоохоронні органи знаходяться поза межами територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова, оскільки розташовані поза межами Личаківського району м. Львова.
З урахуванням наведеного висновок слідчого судді про непідсудність скарги ОСОБА_6 у частині зобов`язання прокурорів усіх рівнів та Львівської Національної поліції у Львівській області щодо визнання ОСОБА_6 потерпілою та скерування їй постанови про визнання потерпілою Личаківському районному суду м. Львова є законним та обґрунтованим.
Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що повернення скарги не позбавляє особу права повторного звернення до належного суду за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу в порядку, передбаченому КПК України.
Крім того, пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Так, зі скарги ОСОБА_6 , яка була подана до Личаківського районного суду м. Львова випливає, що остання, крім вимог щодо зобов`язання прокурорів усіх рівнів та Львівську Національну поліцію у Львівській області визнати її потерпілою, просила слідчого суддю зобов`язати слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, додатково внести в ЄРДР згідно ст.214 КПК України відомості на винних осіб за ч.ч.3,4 ст.191,432 КК України та приєднати до кримінального провадження №0000434 від 23.04.2020 року за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України; зобов`язати слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, визнати ОСОБА_6 потерпілою в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України, і надіслати ОСОБА_6 постанову про визнання потерпілою та внесення в ЄРДР даного кримінального провадження на її домашню адресу згідно ухвал Личаківського районного суду м. Львова; зобов`язати повторно слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, здійснити судово-економічну експертизу правильності нарахування заробітної плати ОСОБА_6 за період з 26.04.2005 року по день винесення судом рішення, ухвал про здійснення судово-економічної експертизи з урахуванням індексації, компенсації, коригування, за ранг, категорію, стаж роботи, державні премії, тощо, та здійснити судово-економічну експертизу правильності нарахування коштів за невикористані відпустки за 12 років згідно ст.242 КПК України; зобов`язати слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, продовжити термін досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України та з додатковими статтями: ч.ч.3,4 ст.191,432 КК України на 1 рік.
Вищевказані вимоги заявника не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки не входять до переліку дій або бездіяльності визначеного ст. 303 КПК України, які можуть бути предметом оскарження.
При цьому, вимога скарги з приводу зобов`язання додатково внести в ЄРДР згідно зі ст. 214 КПК України на винних осіб відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.ст. 191, 432 КК України, та приєднати їх до кримінального провадження №0000434 від 23.04.2020 року, не може розглядатися без заяви про вчинення кримінальних правопорушень та невиконання органом досудового розслідування вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України за результатами розгляду такої заяви. Водночас, згідно з вимогами ч. 5 ст. 217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором, відтак наведена вимога знаходиться за межами компетенції слідчого судді/суду.
Щодо вимоги ОСОБА_6 зобов`язати слідчих ДБР, розташованого у м. Львові, визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року, то вказана вимога не може розглядатися без рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим. Як слідує з матеріалів скарги, ОСОБА_6 не представлено такого рішення компетентного органу, відтак у суду відсутня можливість перевірити бездіяльність у цій частині.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Таким чином, з урахуванням того, що вимоги з приводу зобов`язання слідчих ДБР, розташованого у м. Львові: додатково внести в ЄРДР відомості згідно зі ст. 214 КПК України за ч.ч. 3,4 ст. ст.191, 432 КК України та приєднати до кримінального провадження №0000434 від 23.04.2020 року; визнати ОСОБА_6 потерпілою в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року, здійснити судово-економічну експертизу правильності нарахування заробітної плати ОСОБА_6 ; продовжити термін досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 року не підлягають оскарженню в розумінні ст. 303 КПК України, слідчий суддя правильно встановив підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою у цій частині.
Стосовно покликання апелянта на непроведення слідчим експертизи, то відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Тобто слідчий є особою, яка уповноважена на призначення експертизи. Поряд з тим, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України). Водночас, перегляд рішення слідчого про відмову у призначенні експертизи не належить до переліку рішень, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні у порядку ст. 303 КПК України, а тому наведені доводи не спростовують висновків слідчого судді.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2022 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 про зобов`язання прокурорів усіх рівнів визнати її потерпілою та відмовлено у відкритті провадження у частині вимог про зобов`язання слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, вчинити дії, - залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4