Номер провадження: 11-сс/813/566/22
Номер справи місцевого суду: 947/3661/22 1-кс/947/2990/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2022 року, в рамках кримінального провадження № 0000086, внесеного до ЄРДР 25.01.2022 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, в рамках кримінального провадження № 00000, внесеного до ЄРДР 25.01.2022 року.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 23.05.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 21 години по 07 годину.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даному етапі кримінального провадження, пред`явлена підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, є обґрунтована. Про те, ризики, передбачені в ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, знизилися, зокрема ризик незаконного пливу на потерпілу, оскільки підозрюваний відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій. Тому, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, буде достатнім для встановлення певних гарантій добропорядної поведінки підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, зокрема, стверджує, що слідчий суддя належним чином не оцінив та не порівняв існуючі ризики, характер кримінального правопорушення та його тяжкість.

В рамка вказаного кримінального провадження продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, також, останній раніше вчиняв правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та притягувався до адміністративної відповідальності.

Таким чином, фактичні обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, не відповідають попереднім висновкам слідчого судді при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі викладеного прокурор зазначає про неможливість запобігання ризикам, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Разом з цим оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути визнана як законна та обґрунтована з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено що, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000086, внесене до ЄРДР 25.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Згідно даних наявних у матеріалах, доданих до клопотання слідчого, встановлено, що у невстановлений слідством час, 25 січня 2022 року водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,70 ‰ етилового спирту), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобілем «Honda Accord», р/н НОМЕР_1 (Литовська реєстрація), чим порушив вимоги п/п а) п. 2.9. «Правил дорожнього руху» України.

У подальшому, в зазначений день, близько 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 грубо порушуючи пункти: 2.3. б); 12.1. «Правил дорожнього руху» України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи вищевказаним автомобілем, у темний час доби, здійснював рух по сухому асфальтному дорожньому покриттю автодороги сполученням «Спаське-Вилкове» в Ізмаїльському районі Одеської області, з боку с. Вилкове у напрямку с. Спаське, на якій організований двосторонній, однорядний рух у кожному напрямку, поділені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія).

Здійснюючи рух по проїзній частині вищезазначеної автодороги, та не доїхавши відстані в 1,8 км до с. Приморське, водій ОСОБА_8 вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, обрав швидкісний режим та прийоми керування без врахування дорожньої обстановки, постійно рух керованого ним автомобіля не контролював, в результаті чого, не надав відповідної оцінки заокругленню проїзної частини вправо за ходом руху керованого ним автомобіля та швидкісному режиму на даній ділянці, який необхідно було вибрати для її безпечного проїзду, не впорався з керуванням транспортного засобу та виїхав за межі проїзної частини вправо де відбулось його перекидання.

В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Honda Accord» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та фактичні обставини справи сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Водночас, апеляційним судом встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновками слідчого судді щодо можливості запобігання ризикам, передбачених в ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з огляду на наступне.

Апеляційний суд, погоджуючись із твердженнями апеляційної скарги прокурора, що в даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків, обумовлені тим, що:

- останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ймовірно вчинене у стані алкогольного сп`яніння, яке призвело до загибелі людини, життя та здоров`я якого визнається найвищою соціальною цінністю, відповідальність за яке встановлена лише у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, тому ОСОБА_8 перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.;

- з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку про існування достатньої ймовірності ризику впливу на вказаних осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Натомість, заява потерпілої, відповідно до якої підозрюваний відшкодував матеріальну та моральну шкоду, не може свідчити про те, що зазначений ризик, на даний час перестав існувати, однак свідчить про спроби останнього показити себе у вигідному для нього аспекті.

- підозрюваний ОСОБА_8 , будучи особою працездатного віку, ніде офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має, не одружений та дітей на утриманні не має.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони захисту про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, зокрема те, що останній має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, однак в світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У зв`язку з наведеним, колегія судів дійшла висновку, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки на час слідства та суду, та не буде ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому продовження підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою, колегія суддів вважає виправданим.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини;

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2022 року, в рамках кримінального провадження № 0000086, внесеного до ЄРДР 25.01.2022 року, про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000086, внесеного до ЄРДР 25.01.2022 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задовольнити, продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 23.05.2022 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Підозрюваного ОСОБА_8 затримати в залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали становить до 23 травня 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3