1Справа № 335/2774/22 1-кс/335/1287/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчий в обґрунтування клопотання зазначив, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 03.06.2021 № 266 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду оперуповноваженого сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції.

Завдання, обов`язки та повноваження оперуповноваженого сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ОСОБА_5 передбачені посадовою інструкцією працівника відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до вказаної посадової інструкції у своїй роботі оперуповноважений сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 керується Конституцією та Законами України, Указами президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України.

Згідно з розділом «Завдання та обов`язки» вказаної посадової інструкції оперуповноважений сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , зокрема:

- під час службової діяльності суворо дотримується та забезпечує дотримання законності, дисципліни, прав і свобод людини і громадянина, режиму секретності та конспірації;

- здійснює організаційні та практичні заходи на виявлення, попередження, документування злочинної діяльності за напрямком роботи;

Згідно з розділом «Повинен знати» вказаної посадової інструкції оперуповноважений сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 повинен знати:

- основи Конституції України, акти законодавства, що стосуються органів внутрішніх справ; постанови, розпорядження, інші нормативно-правові акти та керівні документи, що стосуються напрямку діяльності підрозділу; основні нормативно-правові положення щодо оформлення відповідних службових документів, практику застосування чинного законодавства у сфері діяльності ОВС, загальну методику оперативно-розшукової діяльності, методи аналізу оперативної обстановки на території, спеціальні та інші засоби, що застосовуються під час роботи, правила зберігання та застосування зброї тощо.

Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію» оперуповноважений сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяють їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» від 23.12.1993 ОСОБА_5 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення зазначену посаду в правоохоронній системі, був представником влади службовою особою правоохоронного органу, що мав владні повноваження та виконував службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення здійснював функції представника влади та, відповідно до примітки ч. 1 ст. 364 КК України, був службовою особою органу Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції, згідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонує кримінальна поліція.

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу як фізичний вплив (силу) та застосування спеціальних засобів.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також діючи в порушення основних засад нормативно-правових актів, які регулюють службу в поліції та гарантують конституційні права та свободи громадян, умисно, групою осіб вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень та супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин.

20 листопада 2021 року оперуповноважений сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 та старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою, узгоджено між собою, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, який виник у них не пізніше 20 листопада 2021 року, знаходячись у приміщенні Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191, достовірно знаючи про факт звернення 26 червня 2021 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Національної поліції України з заявою про незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_2 та будучи обізнаними про подачу останнім заяви про припинення перевірки за фактом його звернення з заявою про незаконне заволодіння автомобілем, у зв`язку з отриманням від співробітників поліції грошових коштів у розмірі п`ятнадцяти тисяч гривень, а також знаючи, що після незаконного заволодіння невстановленою особою автомобілем ОСОБА_9 , станом на 20 листопада 2021 року останній знайшов свій автомобіль та користувався ним, з метою повернення наданих працівниками правоохоронного органу ОСОБА_9 грошових коштів, вирішили доставити останнього до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

В той же день, 20 листопада 2021 року о 09 годині 24 хвилини 46 секунд, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 та оперуповноваженим сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_3 зателефонував за номером НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_9 та, назвавшись цивільною особою, попросив останнього надати йому послуги з ремонту за адресою: АДРЕСА_2 та гарантував оплату вказаних послуг.

На пропозицію ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 погодився та на автомобілі «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_2 направився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мурманська, буд. 28.

20 листопада 2021 року, приблизно о 10 годині 11 хвилини, більш точний час встановити не виявилось можливим, прибувши за вказаною вище адресою ОСОБА_9 зупинив свій автомобіль. В цей же час, позаду його автомобіля зупинився легковий автомобіль білого кольору, з якого вийшли ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були в цивільному одязі та підійшли до автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 до передньої пасажирської двері, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до водійської двері, відчинили двері вказаного автомобіля.

Після цього, приблизно о 10 годині 15 хвилини, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи біля відчиненої передньої пасажирської двері автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився неподалік будинку 28 по вул. Мурманській в м. Запоріжжі, маючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочинний умисел, направлений на перевищення влади та службових повноважень із використанням фізичного насильства та болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_9 дій, тобто на спільне умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки поставивши коліно однієї ноги на переднє пасажирське сидіння, став штовхати його в праве плече, намагаючись виштовхнути через водійські двері.

В цей же час, ОСОБА_7 , перебуваючи біля відчиненої водійської двері автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , схопив ОСОБА_9 за одяг, в районі лівого плеча та почав витягувати з автомобіля.

В цей же час, ОСОБА_8 , також перебуваючи біля відчиненої водійської двері автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , так само схопив ОСОБА_9 за одяг, в районі грудини та почав витягувати з автомобіля.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, маючи намір дістати ОСОБА_9 з автомобіля, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що останній не вчиняє жодних правопорушень та не чинить йому опору, грубо порушуючи ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», умисно наніс ОСОБА_9 руками зажатими в кулак не більше п`яти ударів в область правого плеча та голови справа, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

В цей же час, ОСОБА_7 руками зажатими в кулак умисно наніс ОСОБА_9 близько п`яти ударів в область лівого плеча та голови зліва, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

В цей же час, ОСОБА_8 руками зажатими в кулак умисно наніс ОСОБА_9 близько п`яти ударів в область грудної клітки та голови зліва, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

Під час вказаних вище дій ОСОБА_7 показав ОСОБА_9 нагрудний жетон, який дістав з кишені брюк та повідомив, що вони являються працівниками поліції, а автомобіль ОСОБА_9 знаходиться в розшуку, як такий, яким незаконно заволоділи.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи той факт, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками поліції, був позбавлений фактичної можливості захищатися від неправомірних дій останніх та повідомив, що він являється заявником за фактом незаконного заволодіння вказаним автомобілем, а сам автомобіль не перебуває у розшуку.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізовуючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочинний умисел, разом з ОСОБА_9 направилися до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191. При цьому, ОСОБА_8 сів до автомобіля ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 направилися за ними на легковому автомобілі білого кольору.

20 листопада 2021 року, приблизно о 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізовуючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочинний умисел, знаходився біля будинку 191 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, розташовуючись зліва від ОСОБА_9 правою рукою схопив його за лівий рукав куртки. В той же час, ОСОБА_7 , розташовуючись ззаду ОСОБА_9 , спочатку правою рукою, а потім лівою, схопив його за комір куртки, а ОСОБА_8 , розташовуючись справа від ОСОБА_9 лівою рукою схопив його за правий рукав куртки та таким чином вони силоміць повели ОСОБА_9 до вхідних дверей Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відчуваючи страх, ОСОБА_9 почав чинити опір працівникам поліції, з метою залишитися на вулиці та не зайти до приміщення Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Після цього, ОСОБА_5 , який знаходився ліворуч від ОСОБА_9 відпустив його, а ОСОБА_7 , який знаходився позаду ОСОБА_9 , перемістився ліворуч від нього та, грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, передпліччям правої руки обхопив його за шию та почав її здавлювати, тим самим спричинивши сильний фізичний біль ОСОБА_9 .

Після цього, грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього спеціальних засобів - кайданок, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завели ОСОБА_9 руки за спину, а ОСОБА_5 в цей момент одягнув на руки ОСОБА_9 кайданки ззаду, тим самим обмежив рухомість останнього.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням сили тягнули ОСОБА_9 до входу до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

В цей же час, ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що останній не становить суспільної небезпеки, наніс удар ногою, якою саме під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в область спини ОСОБА_9 , тим самим спричинивши останньому фізичний біль.

Після цього, ОСОБА_5 , знаходився справа від ОСОБА_9 , лівою рукою схопив його за праву руку в області плеча, а ОСОБА_7 , знаходився зліва від ОСОБА_9 правою рукою схопив його за ліву руку в області плеча, силоміць утримуючи та контролюючи руки потерпілого, спричиняючи фізичний біль, підвели його до входу. Після чого, ОСОБА_5 долонею правої руки надавив ОСОБА_9 на шию ззаду та опустив його голову до низу. Таким чином ОСОБА_9 завели до адміністративної будівлі Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з ОСОБА_9 зняли кайданки та завели до службового кабінету № 323.

Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчиняє жодних правопорушень та не чинить йому опору, грубо порушуючи ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», умисно наніс ОСОБА_9 долонею правої руки наніс йому один удар в область лівого вуха, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

Продовжуючи спільні протиправні дії, направлені на перевищення влади та службових повноважень, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи працівниками правоохоронного органу, із застосуванням образи особистої гідності потерпілого, почали здійснювати на ОСОБА_9 психологічний тиск, погрожуючи йому притягненням до кримінальної відповідальності та вчиняючи образливі дії, які принижували честь і гідність ОСОБА_9 , вживаючи на адресу потерпілого брутальних слів, погрожуючи моральним приниженням та застосуванням сексуального насильства відносно нього.

В результаті вищезазначених спільних умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: на завитку лівої вушної раковини синець, невизначеної форми, розмірами 1,2?0,8 см; в лівій завушній ділянці синець, з аналогічною характеристикою розмірами 1,2?0,7 см; на лівій боковій поверхні шиї синець, з аналогічною характеристикою, розмірами 3?0,8 см; на передній поверхні шиї синець, з аналогічною характеристикою, розмірами 4?0,2 см, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, внаслідок умисних, протиправних дій працівників правоохоронного органу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 настали суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення гарантованих ст.ст. 28, 29 Конституції України прав ОСОБА_9 на повагу до його гідності, свободи та особистої недоторканості, а також охоронюваних законом державних інтересів у виді підриву авторитету та престижу органів державної влади в особі органів Національної поліції України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, висловивши свою думку, вважають наявними всі законні підстави для його задоволення, зокрема обґрунтованість підозри, наявність ризиків.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення слідчого, вважає підозру необґрунтованою, версію сторони обвинувачення зазначену в клопотанні про обрання запобіжного заходу недоведеною, а підстави для обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відсутніми.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

В обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, слідчим надані зібрані у кримінальному провадженні докази, зокрема:

- протокол усної заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів, в ході якого у оператора мобільного зв`язку вилучено інформацію про з`єднання (вхідні та вихідні дзвінки), із зазначенням місцезнаходження абонентів, базових станцій та їх адрес, через які здійснювалися ці з`єднання, абонентом мобільного зв`язку, а саме мобільного терміналу ОСОБА_9 ;

- протокол огляду відеозапису, на якому зафіксовано факт застосування фізичної сили та спеціальних засобів (кайданок) до ОСОБА_9 з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;

- протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, під час яких ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як осіб, які застосовували до нього фізичну силу та спеціальні засоби (кайданки);

- висновок судово-медичної експертизи по встановленню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_9 ;

- інші матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи наведені вище матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, та вважає доведеним наявність одного з таких ризиків як можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора про існування зазначеного ризику виходячи з того, що інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КПК України є тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. За таких обставин, у разі доведення вини, до останнього може бути застосовано реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, проте відомостей, які б підтверджували вказаний ризик, слідчому судді надано не було. Протоколи допитів потерпілого та свідків, що додані до клопотання слідчого не містять фактів впливу на останніх з боку підозрюваного.

Вирішуючи, який запобіжний захід застосувати, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, вік, стан його здоров`я.

Враховуючи вищевказані обставини, слідчий суддя вважає за належне клопотання задовольнити частково, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, як найбільш м`який з передбачених законом запобіжних заходів і який, виходячи з встановлених обставин стороною обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає за належне на підставі ч. 1 ст. 179, ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за викликом, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Враховуючи відсутність в матеріалах клопотання переліку осіб з якими слід підозрюваному утримуватися від спілкування, та відсутність в матеріалах клопотання відомостей про отримання підозрюваним документів, що дають останньому право на виїзд з України, суд не покладає на останнього запропоновані слідчим обов`язки, передбачені у п.п. 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 179, 184, 193, 194, 196, 199, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити з часу застосування особистого зобов`язання та покладення вказаних обов`язків ухвалою слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 25.06.2022 року включно.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 03.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1