ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8010/22
провадження № 1-кс/753/1377/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, раніше не судимого, фізична особа підприємець, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2022 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , якому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримала, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні 01.08.2022 року близько 01:30 год. у приміщенні квартири АДРЕСА_3 умисного вбивства ОСОБА_7 шляхом нанесення за допомогою ножа п`яти проникаючих колото-різаних поранень шиї, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу, протоколами допитів свідків, протоколом затримання ОСОБА_5 , іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також слідчий та прокурор зазначили про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, а також наявність у ОСОБА_5 реєстрації на непідконтрольній Україні тимчасово окупованій території Донецької області; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, з огляду на відомі ОСОБА_5 дані щодо місць мешкання останніх; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувати щодо задоволення клопотання слідчого. Захисник, не оспорюючи обґрунтованість оголошеної підозри, зазначив, що остаточна кваліфікація дій ОСОБА_5 може змінитись під час проведення досудового розслідування. Крім того, надаючи оцінку ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, захисник зазначив, що підозрюваний з 2014 року постійно проживає у місті Києві, жодного разу не виїжджав на тимчасово окуповану територію і таких намірів не має. Існування ризику незаконного впливу на свідків захисник заперечив, посилаючись на відсутність відповідних підтверджень та доказів, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином відніс до формально зазначеного слідчим та прокурором. З огляду на викладені доводи, підозрюваний та його захисник просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні протоколами огляду місця події та трупа від 01.08.2022 року, відповідно до змісту яких у приміщенні квартири АДРЕСА_3 знаходився труп потерпілого та підозрюваний, протоколами допитів свідків, відповідно до яких напередодні ввечері потерпілий разом з ОСОБА_5 прийшов до зазначеної квартири, звідки після чого було чути гучну сварку та крики про допомогу, протоколом затримання підозрюваного та іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою, оскільки з огляду на сукупність змісту процесуальних документів та показань свідків, сторонній спостерігач може бути переконаний у можливій причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

В той же час ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
З огляду на вказані позиції рішень ЄСПЛ слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений та має малолітню дитину 2011 року народження, зі слів має місце роботи, разом з тим підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого з застосуванням насильства та наслідком якого є спричинення смерті іншій особі.

Викладені вище встановлені слідчим суддею обставини свідчать про значний ступінь ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків слідчий суддя вважає також таким, що існує, оскільки з огляду на встановлені на час розгляду клопотання обставини вчинення злочину, первинно отримані показання свідків є суттєво важливими для кримінального провадження. Тому, з урахуванням проживання та роботи зазначених осіб у одному будинку з місцем мешкання підозрюваного, ризик незаконного впливу на свідків підозрюваним має достатній ступінь ймовірності.

Зазначений слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя вважає таким, що не знайшов свого підтвердження, оскільки представниками сторони обвинувачення не зазначено ані спосіб можливого перешкоджання кримінальному провадженню, ані будь-який доказ на підтвердження існування такого ризику.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, не будуть дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави підозрюваному.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 205, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 вересня 2022 року включно.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 01.08.2022 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1