БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/137/22
Провадження № 1-кп/730/27/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000519 від 18.12.2021р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 (зареєстрованого по АДРЕСА_2 ), громадянина України, неодруженого, освіта середня, студента 1-го курсу Київського професійного енергетичного ліцею, раніше не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 17 грудня 2021 року близько 23-30 год., не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по 1км+620м автодороги сполученням с.Плиски - с.Махнівка Ніжинського району Чернігівської області в напрямку с.Махнівка, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку по проїзній частині дороги. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження: в області голови - у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка виражалась крововиливом у м`які покрови потиличної ділянки, лінійним переломом кісток основи черепа з ушкодженням гіпофізу, дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки та крововиливами у шлуночки мозку; в області шиї - у вигляді закритого вивиху п`ятого шийного хребця з ушкодженням спинного мозку; в області тулуба - у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась садном та крововиливом у м`які тканини спини, закритими переломами 1-7 правих ребер по біляхребтовій лінії, крововиливом у заднє середостіння та у тканину обох легень; в області кінцівок - у вигляді синця, саден та ділянки крововиливу у м`язові тканини лівого стегна, які у своєму комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя, від яких ОСОБА_7 загинув на місці події. В даній дорожній обстановці ОСОБА_5 порушив вимоги п.2.1а, 2.3б, 2.9а, 12.3 Правил дорожнього руху України, що стали причинами та умовами настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її наслідками (настанням смерті потерпілого).

ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що ввечері 17 грудня 2021 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_8 та в кафе-магазині в с. Плиски вживали алкогольне пиво, спілкувалися; в подальшому до них приєдналися мешканці с. Махнівка ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; він особисто випив близько 2л. Після 22-00 год. вирішили розходитись й коли вели мову про автомобілі, то ОСОБА_7 запропонував йому взяти у дядька ОСОБА_11 його машину й підвезти їх до с. Махнівка. Він посвідчення водія жодних категорій не має, проте володіє навиками їзди на автомобілі, в зв`язку з чим таємно, коли в будинку всі спали, знаючи де знаходяться ключі від автомобіля, взяв їх, завів дядьків автомобіль «Ланос», що стояв під двором, й поїхав з хлопцями в чотирьох кататись. Потім зустріли ОСОБА_10 , яка накричала на них за таку поведінку, забрала ОСОБА_12 , ОСОБА_7 й вони втрьох пішли додому в с. Махнівка. Він разом з ОСОБА_8 ще трохи покатались на автомобілі по с. Плиски, а потім близько 23-30 год. вирішили поїхати в с. Махнівка. Рухаючись на автомобілі за селом, на відстані близько 15м він у світлі фар помітив ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 (останній йшов ближче до центру дороги), які йшли в попутному напрямку, намагався їх об`їхати, але зачепив ОСОБА_7 . Його автомобіль злетів у лівий кювет, а ОСОБА_7 від удару опинився в кюветі справа й від отриманих травм загинув. Зазначає, що хоча в ту ніч і йшов невеликий сніг, проте причиною ДТП стали ті обставини, що викладені в обвинувальному акті, з якими він добровільно та усвідомлено погоджується. Посилається, що саме наполягання ОСОБА_7 зумовило його взяти автомобіль, на якому він скоїв ДТП. Вказує, що після ДТП його матір спілкувалась з рідними загиблого ОСОБА_7 , пропонувала посильну грошову допомогу, але ті відмовились йти на контакт. Цивільний позов потерпілої визнає частково, так як запропонований нею до стягнення розмір моральної шкоди є непомірним майнового стану його сім`ї. Розкається в скоєному й просить призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілу, свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 17 грудня 2021 року близько 18-00 год. її син ОСОБА_7 пішов з дому до клубу в с. Плиски, після чого вона сина живим вже на бачила; вночі до неї прибули працівники поліції й повідомили, що син загинув у ДТП та його відвезли в морг, очевидцем тих подій вона не була; поховали сина 19.12.2021р. Підтримує заявлений цивільний позов про відшкодування з ОСОБА_5 500 000 грн моральної шкоди, оскільки смерть рідного сина потягла за собою його поховання, догляд за могилою, нераціональне витрачання життєвого часу, змушує її згадувати події злочину та нанесло істотну психологічну травму, яку неможливо ніколи забути, перенесені душевні страждання вплинули на погіршення стану її здоров`я, що потребує додаткових витрат та значних коштів на медичну допомогу, яких у неї із-за безробіття немає. Окрім даного цивільного позову має намір в позасудовому порядку стягувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, із страхової компанії, де був застрахований автомобіль винуватця ДТП. Наполягає на призначенні ОСОБА_5 більш суворого покарання, так як той після загибелі сина матеріально не допомагав, не просив навіть вибачення.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ввечері 17 грудня 2021 року він зустрівся зі своїм однокласником ОСОБА_5 та в кафе-магазині в с. Плиски вживали алкогольне пиво, спілкувалися; в подальшому до них приєдналися мешканці с. Махнівка ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; він та ОСОБА_5 випили по 2л пива. Після 22-00 год. вирішили розходитись й коли вели мову про автомобілі, то ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_5 взяти у дядька ОСОБА_11 його машину й підвезти їх до с. Махнівка. ОСОБА_5 взяв дядьків автомобіль «Ланос» й вони поїхали з хлопцями в чотирьох кататись. Потім зустріли ОСОБА_10 , яка накричала на них за таку поведінку, забрала ОСОБА_12 , ОСОБА_7 й вони втрьох пішли додому в с. Махнівка. ОСОБА_5 та він ще трохи покатались на автомобілі по с. Плиски, а потім близько 23-30 год. ОСОБА_5 вирішив поїхати в с. Махнівка. Рухались зі швидкістю близько 80-90км/год, ішов мокрий сніг, він переглядав мобільний телефон, а коли подивився на дорогу, то за 10м побачив ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , які йшли в попутному напрямку. В цей час ОСОБА_5 різко повернув кермо ліворуч, проте не уникнув наїзду на ОСОБА_7 , який ішов з лівого краю. Їх автомобіль злетів у лівий кювет, а ОСОБА_7 від удару опинився в кюветі справа. ОСОБА_10 викликала швидку медичну допомогу, але ОСОБА_7 від отриманих травм загинув.

Про аналогічні обставини повідомили й допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що очевидцем ДТП за участю її сина ОСОБА_5 вона не була; той посвідчення водія не має, проте померлий близько двох років тому батько навчав сина їзді на автомобілі. Син за характером спокійний, допомагає по господарству, влітку підробляв, має багато друзів, в школі навчався посередньо, а в училищі - добре. Великих доходів у неї не має, тому після ДТП вона та її рідні намагались поспілкуватись з потерпілою та її ріднею з метою надання певної матеріальної допомоги, але спільного контакту не знайшли.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він є власником автомобіля «Ланос», на якому його племінник ОСОБА_5 17 грудня 2021 року скоїв ДТП; транспортний засіб застрахований; своїм автомобілем він ніколи племіннику керувати не давав і брати його не дозволяв. Цього дня на автомобілі він приїхав до батьків у с. Плиски, поставив його під двором на сигналізацію, а ключі з документами поклав на звичному місці в серванті будинку; близько 22-00 год. лягли спати. Близько 02-40 год. ночі його розбудили працівники поліції й повідомили, що на належному йому автомобілі ОСОБА_5 скоїв ДТП зі смертельними наслідками По приїзду на місце ДТП побачив, що його пошкоджений автомобіль знаходиться в лівому кюветі, а загиблий в правому.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 18 грудня 2021 року близько 05-30 год. в приміщенні медзакладу стосовно ОСОБА_5 лікар проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння; вона як медсестра відбирала в ОСОБА_5 зразки крові й сечі, які було упаковано, опечатано й у подальшомк передано поліції; при цьому також була присутня мама ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 18 грудня 2021 року близько 05-30 год. він як лікар-нарколог проводив неповнолітньому ОСОБА_5 огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в зв`язку зі скоєнням ДТП; в приміщенні лікарні були присутній працівник поліції, який від руки оформив направлення, та мама неповнолітнього освідуваного. Після завершення даної процедури він надав попередній висновок про наявність в ОСОБА_5 стану алкогольного сп`яніння (показник алкотестера 0,7‰, почервонніння обличчя, нестійкість, загальмованість, збільшений пульс, сам не заперечував), в якому всі підписалися. Також для експертного дослідження в ОСОБА_5 за його та матері добровільної згоди були взяті біологічні зразки (кров, сеча), які в подальшому передані працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він у ніч з 17 на 18 грудня 2021 року в складі слідчо-оперативної групи виїздив на місце ДТП між селами Плиски та Махнівка; автомобіль знаходися у лівому кюветі, а труп ОСОБА_7 у правому. Він разом з ОСОБА_5 та його матір`ю їздили до Борзнянської міської лікарні, де стосовно ОСОБА_5 було проведено медичний огляд, згідно якого встановлено стан алкогольного сп`яніння, відібрано біологічні зразки, які ОСОБА_5 надав доровільно, лікарем-наркологом складено відповідний висновок; візуавльно також було помітно, що ОСОБА_5 перебував у нетверезому стані.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього від 18.12.2021р. місце ДТП знаходиться на прямій ділянці автодороги між с. Плиски та с. Махнівка Ніжинського району Чернігівської області, сліди гальмування відсутні; автомобіль-учасник ДТП «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в лівому кюветі, труп ОСОБА_7 в правому кюветі, а фрагменти уламку декоративного пластику та скла зовнішнього дзеркала заднього виду на правому узбічі по ходу руху транспортного засобу; на відстані 2,2м від правого краю проїзної части дороги знаходиться трикотажна шапка загиблого.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №197 від 20.01.2022р. у ОСОБА_7 були встановлені тілесні ушкодження: в області голови - у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка виражалась крововиливом у м`які покрови потиличної ділянки, лінійним переломом кісток основи черепа з ушкодженням гіпофізу, дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки та крововиливами у шлуночки мозку; в області шиї - у вигляді закритого вивиху п`ятого шийного хребця з ушкодженням спинного мозку; в області тулуба - у вигляді закритої травми грудей, яка виражалась садном та крововиливом у м`які тканини спини, закритими переломами 1-7 правих ребер по біляхребтовій лінії, крововиливом у заднє середостіння та у тканину обох легень; в області кінцівок - у вигляді синця, саден та ділянки крововиливу у м`язові тканини лівого стегна, які у своєму комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті потерпілого 17 грудня 2021 року близько 23-30 год., могли бути обумовлені комплексом однієї травми в умовах ДТП.

За висновками судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-22/46-ІТ від 16.02.2022р. технічних несправностей в системі рульового керування автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , які б перебували в причинному зв`язку з ДТП, не виявлено. В робочій гальмівній системі автомобіля виявлено технічні несправності у вигляді понаднормового зносу гальмівних дисків передніх гальмівних механізмів, які існували до ДТП, але встановити чи знаходяться вони в причинному зв`язку з ДТП не є можливим, так як дане питання виходить за межі компетенції даної судової експертизи. В разі, якщо первинний контакт автомобіля з пішоходом відбувся без застосування гальмування або безпосередньо на початку гальмування, то будь-які технічні несправності робочої гальмівної системи автомобіля, що існували та могли існувати до ДТП, завідомо не перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП. В фарах головного світла автомобіля виявлено несправності у вигляді встановлення невідповідних електричних ламп ближнього та дального світла, які існували до ДТП, але встановити чи знаходяться вони в причинному зв`язку з ДТП не є можливим, так як дане питання виходить за межі компетенції даної судової експертизи.

В ході проведення слідчого експерименту 05.01.2022р. за участю свідка ОСОБА_8 вказана особа підтвердила обставини наїзду на потерпілого ОСОБА_7 водієм ОСОБА_5 автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , що мав місце ввечері 17 грудня 2021 року, а також було здійснено відповідні заміри, які покладені в основу вихідних даних для виконання судової інженерно-транспортної експертизи.

Відповідно до висновків судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-22/430-ІТ від 08.02.2022р. в умовах ДТП, викладених у постанові про призначення судової експертизи, водій автомобіля ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування й повинен був діяти відповідно до п.12.2, 12.6г, 12.3 ПДР з урахуванням терміну «перешкода для руху», що зазначена в п.1.10 ПДР; у діях водія автомобіля ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Дослідивши вищезазначені експертизи, суд приходить до висновку, що вони відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, яке регламентує проведення цих експертиз, є належно вмотивованими, а також підтверджуються письмовими матеріалами справи, узгоджуються з показаннями свідків, самого обвинуваченого і суд не вбачає підстав сумніватися в їх достовірності.

Зауваження захисника щодо недопустимості як доказів висновків цих інженерно-транспортних експертиз (доктрина «плоди отруєного дерева») та протоколу слідчого експерименту через нетотожність умов суд не приймає до уваги, оскільки слідчим в якості автомобіля-демонстратора було використано аналогічний транспортний засіб, погодні умови та температурний режим були наближені до дати ДТП, а час (17-10 год. 17-55 год) хоча й відрізняється, проте у вказаний період (05 січня 2022 року) також становить темну пору доби. Крім того, дана обставина не піддавалася сумніву стороною захисту під час досудового розслідування. Відтак, порушень вимог ст.223, 240 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії судом не встановлено.

Згідно акту та висновку лікаря-нарколога КНП "Борзнянська МЛ" №7 від 18.12.2021р. в ОСОБА_5 встановлено стан алкогольного сп`яніння, ознаками якого є: змазаність мови, хитка хода, нестійкість, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з рота, особисте незаперечення щодо вживання алкогольного пива, показник алкотестера 0,7‰; одночасно в ОСОБА_5 відібрано біологічні зразки крові та сечі, які згідно журналу реєстрації 22.12.2021р. передано уповноваженому працівнику поліції для подальшого проведення судово-токсикологічної експертизи.

При цьому суд констатує, що зазначені біологічні зразки відбирались в неповнолітнього ОСОБА_5 в присутності його законного представника (матері) за їх добровільної згоди, що не заперечувалось ними самими в судовому засіданні та було підтверджено показаннями допитаних свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 .

Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи №46 від 13.01.2022р. при дослідженні крові, сечі, відібраних у ОСОБА_5 , виявлено етанол в концентраціях: в крові - 0,6г/л, в сечі - 1,4г/л.

Вживання ОСОБА_5 перед вчиненням ДТП спиртних напоїв, окрім визнання самим обвинуваченим даної обставини, також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відтак, сукупність зазначених доказів дає підстави для висновку про те, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на відсутність постанови прокурора про відібрання в ОСОБА_5 біологічних зразків та порушення вимог ст.241, 245 КПК України з урахуванням показань самого обвинуваченого про вживання ним спиртних напоїв (алкогольного пива), свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 автоматично не нівелює доведеність факту перебування ОСОБА_5 на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.12.2021р. по справі №672/1402/17, в постанові від 03.12.2019р. по справі №571/1436/15-к.

Порушення вимог п.4.3, 4.4. Правил дорожнього руху загиблим пішоходом ОСОБА_7 (за межами населененого пункту в темну пору доби йшов не назустріч руху транспортних засобів та не по узбіччю чи ближче до правого краю проїзної частини, не мав на одязі світлоповертальних елементів) не виключає кримінальну відповідальність водія транспортного засобу ОСОБА_5 , який порушив Правила дорожнього руху й при цьому згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи мав технічну можливість уникнути ДТП та спричинив смерть пішохода, що узгоджується з правовим висновком Верхового Суду, викладеним у постанові від 14.05.2020р. по справі №668/2604/15-к.

Суд відхиляє твердження обвинуваченого та його захисника, що до ДТП призвела винна поведінка самого ОСОБА_7 , який вмовив ОСОБА_5 взяти автомобіль дядька, щоб відвезти його та друзів у с. Махнівка, оскільки після того, як вказані особи на вимогу ОСОБА_10 залишили транспортний засіб й рухались пішки до місця проживання, ОСОБА_5 продовжував кататись з ОСОБА_8 на автомобілі по селу, замість того, щоб поставити його і припинити цим самим грубо порушувати Правила дорожнього руху.

Отже, показання обвинуваченого та визнання ним своєї винуватості узгоджуються з показаннями допитаних потерпілої, свідків, дослідженими письмовими матеріалами кримінального провадження, в зв`язку з чим у суду немає сумнівів, що він може себе обмовляти.

В обвинувальному акті зазначено час вчинення злочину 17 листопада 2021 року, проте це є технічною опискою, чого незаперечували всі учасники процесу і з чим погоджується суд, так як всі матеріали кримінального провадження вказують на те, що фактичною датою є 17 грудня 2021 року.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного (з огляду на вчинення злочину в неповнолітньому віці й вимоги ч.1 ст.103 КК України), позицію потерпілої, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, неодружений, мешкає з матір`ю та молодшим братом (батько помер у лютому 2020 року), допомагає по господарству, під час навчання в школі займався тимчасовими підробітками, фізично здоровий, має середній рівень інтелектуальних здібностей, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Водночас суд не погоджується з позицією прокурора та сторони захисту й не може визнати за пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки такої обставини не було встановлено під час судового розгляду.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, висловлення щирого жалю з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити ситуацію, що склалась, та готовність нести кримінальну відповідальність. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Визнання особи своєї вини автоматично не свідчить про щире каяття.

Разом з тим, ОСОБА_5 в судовому засіданні лише формально заявив про своє щире каяття, тоді як не вжив і не намагався вжити жодних заходів до добровільного відшкодування потерпілій хоч якоїсь суми збитків (окрім грошового еквіваленту це можливо було зробити в натуральній чи відробітковій формах), як стверджує потерпіла - не попросив у неї елементарного вибачення, хоча з часу вчинення інкримінованого йому діяння пройшло понад п`ять місяців; в судовому засіданні безпідставно посилається на винну поведінку самого загиблого ОСОБА_7 , який спонукав його до керування автомобілем.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акта відсутні.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській областіризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, в зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб); на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Водночас, оцінюючи висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, суд зважує на те, що кримінальне правопорушення, за яке обвинувачується ОСОБА_5 , - ч.3 ст.286-1 КК України, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що у відповідності до приписів ч.1 ст.75, ч.1 ст.104 КК України унеможливлює застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, виходячи з тяжкості скоєнного обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, умов його життя та виховання, впливу дорослих, рівня розвитку та майнового стану, позиції потерпілої, яка наполягає на призначенні більш суворого покарання, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді реального позбавлення волі, але в його мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.3 ст.286-1 КК України. Підстави для застосування ст.69 КК України, як то клопоче обвинувачений та його захисник, відсутні.

За змістом положень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі не мала права керувати транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 не має посвідчення водія жодної категорії, тобто, взагалі не має права керувати транспортними засобами.

Тому, з урахуванням викладених обставин, передбачене санкцією ч.3 ст.286-1 КК України обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосоване, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.01.2019р. у справі №708/40/18.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Потерпілою було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 500 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо).

За змістом положень ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Зважаючи, що протиправні злочинні дії ОСОБА_5 як володільця автомобіля - джерела підвищеної небезпеки призвели до душевних страждань потерпілої у зв`язку з загибеллю її сина, то в розумінні приписів ст.23 ЦК України це є для неї моральною шкодою, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, який на час розгляду справи в суді вже є повнолітнім.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, глибину страждань потерпілої, отримання нею істотної психологічної травми внаслідок втрати сина, яку неможливо ніколи забути, вимушеність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, але з огляду на певну невідповідність дій пішохода ОСОБА_7 вимогам Правил дорожнього руху (в темну пору доби рухався не по узбіччю чи ближче до правого краю проїзної частини, перебуваючи в стані середнього ступеня алкогольного сп`яніння, не мав на одязі світлоповертальних елементів) в меншому розмірі на суму 300 000 грн, що відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Відсутність в обвинуваченого на даний час доходу не є тією обставиною, яка б унеможливлювала стягнення на користь потерпілої грошової сатисфакції.

Окрім того, потерпіла має намір в позасудовому порядку отримати страхове відшкодування зі страхової компанії, в якій був застрахований автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , що є її диспозитивним правом.

Відповідно до ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути 3432,40 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових інженерно-транспортних експертиз.

Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження необхідно скасувати, а питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 18 грудня 2021 року по 20 грудня 2021 року з розрахунку день за день.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3432,40 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Накладений за ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2021 року арешт на автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів СПД №1 ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, повернути власнику/законному володільцю; фрагменти уламку декоративного пластику, зовнішнього скла заднього виду та трикотажну шапку, які знаходяться у ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, знищити.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 300 000 грн моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1