КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти на суму, що не перевищує 27 421 200 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; зупинити видаткові операції по рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ТОВ «ФК «Герц» кошти, які знаходяться на банківських рахунках, набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже критеріям, зазначеним у ст.. 98 КПК України вказане майно не відповідає, а відтак відсутні правові підстави для арешту цього майна. Крім того, слідчим суддею при накладенні арешту на майно не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, розгляд клопотання проводився у відсутність представника власника майна, копія оскаржуваного рішення отримана лише 26.04.2022 року, а відтак відповідно ч. 3 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а відтак такою, яку необхідно залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, Офісом Генерального прокурора забезпечується процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000389 від 10.08.2021 року, досудове розслідування у якому здійснюється першим відділом детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, за фактами умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «ГЕРЦ» та ТОВ «ФК ГЕРЦ», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що службові особи ТОВ «ГЕРЦ» (код 30587514) діючи умисно, з метою завищення валових витрат та подальшого ухилення від сплати податку на прибуток внесли до податкової звітності товариства «фіктивні» (безтоварні) фінансово-господарські операції з ПП «ТОЙНБІ» (стара назва ПП «Тейкіт») (код 39259689) щодо надання останніми телекомунікаційних послуг, що призвело до не сплатили до державного бюджету України за період 2018 2020 років податку на прибуток у розмірі 9 055 528 гривень.

Крім того, службові особи ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) діючи умисно, з метою завищення валових витрат та подальшого ухилення від сплати податку на прибуток внесли до податкової звітності товариства «фіктивні» (безтоварні) фінансово-господарські операції з ПП «ТОЙНБІ» (стара назва ПП «Тейкіт») (код 39259689) щодо надання останніми телекомунікаційних послуг, що призвело до не сплатили до державного бюджету України за період 2018 2020 років податку на прибуток у розмірі 27 421 200 гривень.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «ФК «ГЕРЦ» та ТОВ «ГЕРЦ» діючи умисно, з метою завищення валових витрат та подальшого ухилення від сплати податку на прибуток документально відобразили фінансово-господарські операції з контрагентом ПП «ТЕЙКІТ» щодо надання останніми «телекомунікаційних послуг», які фактично не виконувалися.
Схема вчинення кримінального правопорушення полягає у наступному:ТОВ «ГЕРЦ» та ТОВ «ФК «ГЕРЦ» отримано від КП «ГІОЦ» грошові кошти за надані телекомунікаційні послуги, які у подальшому перераховані на рахунки ПП «ТЕЙКІТ» за ніби надання таких же телекомунікаційних послуг, а саме: забезпечення прийому баз даних боргів/нарахувань від контрагентів для щомісячного оновлення АСОКП за допомогою вивантаження на сервер, або електронною поштою, здійснення прив`язки особових рахунків, вивантаження оброблення бази даних боргів тощо.
У свою чергу ПП «ТЕЙКІТ» після отримання грошових коштів від ТОВ «ФК «ГЕРЦ» та ТОВ «ГЕРЦ» за нібито надання телекомунікаційних послугу загальній сумі 202 млн. грн., у подальшому перераховано на рахунки ризикових підприємств підприємств-імпортерів з призначенням платежів «придбання фруктів, металобрухту, тканини» та інших товарів загального користування.
Тобто, ПП «ТЕЙКІТ» у період взаємовідносин з ТОВ «ФК «ГЕРЦ» та ТОВ «ГЕРЦ» телекомунікаційні послуги чи роботи у підприємств-контрагентів не замовляли.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ПП «ТЕЙКІТ» має ознаки «ризикового» підприємства створеного без мети здійснення реальної господарської діяльності, ОСОБА_7 є засновником, директором та бухгалтером в одній особі, протягом 2017-2021 років, податкова звітність не подавалась та не відображались будь-які результати фінансово-господарської діяльності, відсутні трудові ресурси та наймані працівники, підприємство відсутнє за місцем реєстрації.
У свою чергу, досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «ГЕРЦ» самостійно розроблена та впроваджена технологія АСО КП (Автоматизована система обліку і прийому платежів), яка дозволяє в режимі онлайн приймати платежі за комунальні послуги, що вказує на те, що у підприємства наявні матеріальна та технічна база для надання телекомунікаційних послуг на замовлення КП «ГІОЦ».
З викладених обставин вбачається, що ПП «ТЕЙКІТ» фактично не могло виконати роботи на замовлення ТОВ «ФК «ГЕРЦ», ТОВ «ГЕРЦ», підприємство використано службовими особами вказаних товариств з метою незаконного формування валових витрат та умисного ухилення від сплати податку на прибуток та обготівкування коштів.
Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 07.06.2021 №СЕ-19/111-21/31536-ПЧ встановлено, що всі документи, що містять відомості про фінансово-господарську діяльність між ТОВ «ФК «ГЕРЦ», ТОВ «ГЕРЦ» та ПП «ТЕЙКІТ» підписані не уповноваженою особою (директором) ПП «ТЕЙКІТ», а іншими невстановленими особами, що вказує на відсутність факту реального здійснення фінансово-господарської діяльності останнім.
Проведеними слідчими діями встановлено, що на рахунки ПП «ТЕЙКІТ» від підприємств контрагентів надійшли грошові кошти в загальній сумі понад 227 млн. грн., далі вказані грошові кошти перераховано на інші підприємства контрагенти «імпортери» в сумі понад 227 млн. грн. Вказані грошові кошти перераховувались за продукти харчування, господарчі продукти, обладнання, сплата тнп (ткань), за сільськогосподарську продукцію. Натомість, у подальшому ПП «ТЕЙКІТ» здійснює продаж зовсім іншого виду товару на користь контрагентів «резидентів», а саме: будівельні матеріали, сплата за інформаційно-консультаційні послуги, спецодяг, насіння, продукти харчування, з/б конструкції, обладнання, гальмівні диски на залізничні вагони та інші товари, які відповідно до банківських рахунків підприємством ПП «ТЕЙКІТ» не купувались, не отримувались та не вироблялись. Вищевказане свідчить про те, що фінансово-господарська діяльність даного підприємства характеризується підміною номенклатури товарів та свідчить лише про документальне відображення господарських операцій.
Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
Зазначену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 № 826/15034/14.
Аналогічну правову позицію в частині того, що фіктивність суб`єкта господарювання несумісна навіть з поодинокими реальними правочинами. Отже наявність фіктивних ознак підприємства автоматично дискредитує господарські операції висвітлено в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 № 2а-7075/12/2670.
Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «ФК «ГЕРЦ» за результатом документального відображення фінансово-господарських операцій з ПП «ТЕЙКІТ» не задекларувало та не сплатило до державного бюджету України за період 2018 - 2020 років податку на прибуток у розмірі 27 421 200 гривень, що підтверджується висновком висновок експерта № 16/09-21 від 16.09.2021.
За результатом проведених слідчих дій встановлено, що службові особи ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) для здійснення злочинної діяльності використовують наступні рахунки в ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840) за: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 .
Постановою старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 від 06 квітня 2022 року безготівкові грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840) за: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , визнано в кримінальному провадженні №0000389 від 10 серпня 2021 року речовими доказами.
15.04.2022 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти на суму, що не перевищує 27 421 200 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), №НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; зупинити видаткові операції по рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене вище майно, з огляду на те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто наявності правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання про арешт майна, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

На думку колегії суддів, клопотання сторони обвинувачення щодо арешту вказаного майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки зазначені в клопотанні прокурора підстава та мета, не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься жодного доказу того, що вказане в клопотанні майно відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною.

В постанові старшого детектива першого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 від 06 квітня 2022 року про визнання вказаного майна грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909), відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), речовим доказом у кримінальному провадженні не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає вказане вище майно.

Тобто, правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України, на наявність якої посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні, відсутня, а тому відсутні і підстави для задоволення вказаного клопотання.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року підлягає скасуванню,аапеляційна скарга представника власника майна ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» адвоката ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна грошових коштів на суму, що не перевищує 27 421 200 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; із зупиненням видаткових операцій по рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: №НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, який при викладених обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти на суму, що не перевищує 27 421 200 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; зупинити видаткові операції по рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна, а саме грошових коштів на суму, що не перевищує 27 421 200 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; із зупиненням видаткових операцій по рахунках ТОВ «ФК «ГЕРЦ» (код 39763909) відкритих у ПАТ «Банк Фамільний» (МФО 334840), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 , за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1967/2022 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1