Справа № 276/496/22
Провадження по справі 1-кс/276/81/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, безробітнього, інших осіб на утриманні не має, в силу положень ст.89 КК України не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2022 за №0000024,

в с т а н о в и в :
18.04.2022 старший слідчий СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 за погодження прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме у тому, що 30.03.2022 близько 15 год. 00 хв. між ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та його матір`ю - ОСОБА_8 , які знаходились у середині спальної кімнати № 1 житлового будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті існуючих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, у ході якого в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у зазначений день, час та місці ОСОБА_5 підійшов до потерпілої, яка знаходилася в положенні сидячи на ліжку в указаній кімнаті будинку, та кулаком правої руки наніс потерпілій два удари в область живота. У результаті нанесених ударів у ОСОБА_8 утворилися тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, а саме розриву селезінки, що призвело до внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків: не одружений, за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, а тому з метою ухилення від відбування покарання матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Крім цього,підозрюваний матиме реальну можливість впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказів в кримінальному провадженні. Так, підозрюваний проживає у будинку матері, тобто потерпілої ОСОБА_8 , разом із усіма свідками кримінального провадження, систематично вживає алкогольні напої, дебоширить, погрожує потерпілій та свідкам, спричиненням їм болю та спаленням будинку, у якому вони проживають.

Також, ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема, 19.04.2012 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України; 25.02.2014 цим же судом за ч.2 ст.185 КК України. Крім того, відносно ОСОБА_5 до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області 15.01.2019 та 27.04.2019 направлено два обвинувальні акти за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України відповідно. Рішення у цих кримінальних провадженнях судом не прийнято. ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю.

Враховуючи вищевказані обставини, слідчий та прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просять обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Крім цього прокурор зазначив, що підозрюваний до цього часу не вибачився перед потерпілою, не відвідував її у лікарні, погрожує їй та свідкам, які проживають з ним за однією адресою, приводом до вчинення правопорушення був словесний конфлікт щодо правильності виховання дитини, відносно якої його позбавлено батьківських прав.

Підозрюваний ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, однак зазначив, що наніс удар потерпілій лише один раз та не погрожував ні їй, а ні свідкам. Заперечив проти задоволення клопотання, оскільки не має наміру ухилятися від слідства, вчиняти інші злочини, або ж впливати на потерпілу та свідків. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, який йому інкримінується, не має намірів жодним чином перешкоджати досудовому розслідуванню, або судовому розгляду, після події пройшов тривалий час, всі свідки та потерпіла вже допитані, переконливих доказів, які б підтвердили наявність ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчому судді не надано, а тому вважає достатнім обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання останнього.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог ст.194 КПК України слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у заподіянні ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Підозра підтверджується як визнавальними показами ОСОБА_5 , так і сукупністю наданих суду доказів: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 05.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.04.2022; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 05.04.2022; протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 05.04.2022; висновком експерта № 325 за результатом проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 08.04.2022; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 12.04.2022; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 18.04.2022..

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років (ч. 1 ст. 121 КК України), може вдатися до відповідних дій. Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема, 19.04.2012 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України; 25.02.2014 цим же судом за ч.2 ст.185 КК України. Відносно ОСОБА_5 до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області 15.01.2019 та 27.04.2019 направлено два обвинувальні акти за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України відповідно. Відтак, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтованими є доводи прокурора про наявність ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом психічного впливу, умовляння, переконання, застосування фізичного насильства або погрози його застосування, з метою зміни останніми показів, оскільки проживає з ними за однією адресою, раніше вже погрожував їм фізичною розправою та спаленням будинку, про що свідчать відповідні протоколи допитів.

Доведеним є також ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, оскільки останній офіційно ніде не працює, раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, відносно ОСОБА_5 направлено два обвинувальні акти до суду про обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК України, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю. Крім цього, останній погрожував потерпілій та свідкам з метою уникнення відповідальності за злочин, який йому інкриміновано.

Слідчий суддя враховує, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , вчинено в умовах діючого в Україні воєнного стану, що може свідчити про відсутність факторів, які б стримували підозрюваного до вчинення протиправних дій, а звідси і до належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя враховує початкову стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, розпочатого лише 31.03.2022, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кримінального кодексу України, особу підозрюваного та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, буде суперечити суспільному інтересу та інтересу потерпілого, який полягає в захисті та охороні основоположного права людини на життя та здоров`я. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Доводи підозрюваного та його захисника не спростовують вищевказані висновки, а тому слідчим суддею не беруться до уваги.

Крім того, в клопотанні про обрання запобіжного заходу, як і в судовому засіданні, слідчим та прокурором обґрунтовано необхідність встановлення максимального строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою для підозрюваного, з огляду на початкову стадію досудового розслідування та необхідність провести ряд слідчих дій. Слідчий суддя вважає за можливе визначити строк запобіжного заходу для підозрюваного в межах двохмісячного строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, врахувавши, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, - 12 квітня 2022 року.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України, та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 червня 2022 року, включно, без визначення розміру застави. Відтак, клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 12 червня 2022 року, включно, без визначення розміру застави.
Взяти під варту ОСОБА_5 безпосередньо в залі суду.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту взяття під варту - з 17 год. 15 хв. 19.04.2022 року .

Строк дії ухвали встановити до 12 червня 2022 року, включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 20.04.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1