Справа № 166/1194/21
Провадження № 1-кп/162/19/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 липня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_11 в порядку ст.379 КПК України у кримінальному провадженні №0000017 від 01.02.2021 року

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Любешівського районного суду Волинської області перебуває вказане кримінальне провадження.

На електронну адресу суду 23.06.2022 року від начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_12 надійшли заяви в порядку ст.379 КПК України, відповідно до яких у зв`язку з різним підходом до тлумачення кінця строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначених у судових рішеннях від 09.06.2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просить внести інформацію в ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09.06.2022 року щодо закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто чи рахувати 07.08.2022 року включно. Заяви розглядати без присутності представника ДУ «Луцький слідчий ізолятор».

Прокурор у судовому засіданні вказав, що формулювання прохальної частини заяв є некоректним, тому задоволенню не підлягають.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , кожен зокрема, у задоволенні заяв просили відмовити.

Дослідивши подані клопотання та матеріали справи, з урахуванням думок учасників справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Ухвалами Любешівського районного суду Волинської області від 09.06.2022 року строк запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строком на 60 днів до 07.08.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

При цьому під поняттям «описка» слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. Тоді як очевидною арифметичною помилкою є помилка у вчиненні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому цією статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Таким чином судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення. Основною умовою виправлення описки та помилки є те, що при вирішенні цих питань суд не вправі змінювати змісту судового рішення. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Отже, судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення.

Однак, прохальні частини заяв не містять чітких вказівок на конкретні описки чи очевидні арифметичні помилки, які суду слід виправити.

Ухвали колегії суддів від 09.06.2022 року є зрозумілими та відповідають вимогам ст.372 КПК України, оскільки не містять описок чи очевидних арифметичних помилок або положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння та виконання.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяв слід відмовити.

Підстави, зазначені у заявах, вказують на те, що органу виконання судового рішення, є незрозумілими процесуальні документи, а саме ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09.06.2022 року, в частині дати закінчення строку запобіжного заходу. Такі обставини регулюються ст. 380 КПК України.

Разом з тим, для забезпечення належного виконання ухвал, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити, що Верховний Суд у своїй постанові від 09.06.2020 року у справі № 419/1965/18 прийменники «до» і «по» в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь, а отже, зазначення у контракті терміну його дії «до 27 червня 2018 року» свідчить, що саме ця дата 27 червня 2018 року і є останнім днем чинності трудового договору (а не 26). Звісно, така позиція представників Феміди небезпідставна.

Також, Інститут української мови НАН України у листі від 31.03.2015 р. № 307/209 зазначав:

«Прийменники «до» і «по» в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У межах цього спільного часового значення розрізняються лише сферами свого використання: «до» вживають в офіційно-діловому стилі, передусім у текстах ділових документів накази, заяви, розпорядження тощо, «по» закріплений за розмовним стилем. Отже, в офіційному вжитку для визначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь потрібно використовувати лише прийменник «до»…». Кінцева дата 31.12.2015 року входить до визначеного часового терміну, вона є останнім днем чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник включно зайве.

Аналогічної позиції зараз дотримується й Міністерство юстиції України у листі від 15.06.2020 р. № 26245/14036-33-20/8.1.2. «Щодо неоднакового застосування прийменників до і по на позначення кінцевої календарної дати та прийменника до в поєднанні з числівниково-іменниковою формою», відповідно до якого Міністерство юстиції України розглянуло лист <…> щодо деяких питань, пов`язаних із застосуванням прийменників до, по для визначення терміну, і в межах компетенції повідомляє.

Відповідно до частини другої статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з частиною другою статті 252 зазначеного Кодексу термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Слід зазначити, що досить часто для визначення терміну з календарною датою вживаються прийменники до або по. При цьому законодавство не містить правил, якими варто керуватися при визначенні терміну у разі такого формулювання.

Водночас в науковій літературі зазначається, що для позначення початкової і кінцевої дати, тобто певного періоду часу, у документах прийменник з треба вживати в парі з прийменником до. Інколи, щоб увиразнити входження певної дати до встановленого терміну, додають прислівник включно. Проте його вживання поряд з останньою датою недоречне. Прийменники до і по визначають кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь, проте вони розрізняються сферами свого використання: до закріплений за офіційно-діловим стилем, а по за розмовним. Отже, в офіційному вжитку для визначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь потрібно вживати лише прийменник до.

Керуючись ст.379 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_13

Судді ОСОБА_14

ОСОБА_15