Справа № 535/1194/22
Провадження № 1-кс/535/311/22
УХВАЛА
іменем України
07 вересня 2022 року смт Котельва

Слідчий суддя Котелевського районного суду Полтавської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000656 від 29.07.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
установив:
До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2022 року, на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільного телефону синього кольору торгівельної марки «SAMSUNG» імеі № НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначив, що клопотання прокурора не містить визначених підстав та мети для арешту мобільного телефону. Вважає, що вилучене 28.07.2022 року майно не може бути належним доказом у кримінальному провадженні № 0000656 від 29.07.2022, оскільки не містить відомостей про обставини, які підлягають доказуванню скоєння кримінального правопорушення, оскільки предметом даного кримінального провадження є вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 246 КК України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити клопотання, з підстав які зазначені у ньому, та справу розглядати у його відсутність.

У судове засідання прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання та справу розглядати у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Так як частиною другою статті 174 КПК України не встановлено, що явка особа, яка заявила клопотання, та прокурора для розгляду клопотання про скасування арешту є обов`язковою, то слідчий суддя вважає, що їх неявка не є перешкодою для розгляду вказаного клопотання.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2022 року (справа № 535/881/22, провадження № 1-кс/535/203/22) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон чорного кольору торгівельної марки «SAMSUNG» в синьому чохлі, мобільний телефон синього кольору торгівельної марки «SAMSUNG» в чорному чохлі, мобільний телефон синього кольору торгівельної марки «SAMSUNG» імеі № НОМЕР_1 , імеі № НОМЕР_2 з чорним чохлом, мобільний телефон торгівельної марки «REDMI» чорного кольору, телефон торгівельної марки «МІ», посвідчення волонтера «БФ-Долоньки Ю.А.» виданий гр. ОСОБА_5 , договір №222 про провадження волонтерської діяльності «БФ Долоньки- Ю.А.», гільзу зовні схожу на калібр 5,45 мм., автомобіль марки «УАЗ» д/н. НОМЕР_3 , ключі від транспортного засобу, бензопила торгівельної марки «STIHL» з номером НОМЕР_4 , бензопила торгівельної марки «ІЖ ПРОМ» з номером «НУ52», НОМЕР_5 .
Частиною першою статті 174 КПК України передбачено, що власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

З матеріалів справи № 535/881/22 (провадження № 1-кс/535/203/22) вбачається, що ОСОБА_3 , у якого тимчасово було вилучено майно відповідно до протоколу огляду місця події від 28.07.2022, не був присутній при розгляді питання про арешт майна.

Отже, ОСОБА_3 має право заявити клопотання про скасування арешту майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Отже, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
У статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 6 статті 132 КПК України передбачено, що до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

З доданого до клопотання витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, вбачається, що 28.07.2022 до ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від старшого майстра лісу Дергачівського лісництва ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 28.07.2022 о 18 год 35 хв у кварталі 315 лісополоси с. Сіряки Солоницівської ТГ Харківського району Харківської області, було виявлено невідомих осіб, які здійснювали незаконну порубку дерев.

Частиною 1 статті 246 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що у справах за клопотаннями сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, крім передбачених КПК України підстав для такого арешту, слідчий та прокурор також мають довести наявність події злочину та зв`язок речей, про арешт яких порушується питання, з обставинами злочину.
Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто особа, яка подала клопотання про скасування арешту майна, має довести суду окрему або одночасну наявність фактів необґрунтованості накладення арештів майна чи відпадання потреби в їх застосуванні.
Отже, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що арешт на майно, а саме: мобільний телефон синього кольору торгівельної марки «SAMSUNG» імеі № НОМЕР_1 ,накладено необґрунтовано, оскільки воно не містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а тому клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зазначений перелік є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.

Отже, нормами КПК України не передбачено можливості оскарження в апеляційному порядку рішення слідчого судді про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Враховуючи викладене та керуючись статтями131, 132, 170-174, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити повністю.

Скасувати арешт, який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2022 року (справа № 535/881/22, провадження № 1-кс/535/203/22) на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон синього кольору торгівельної марки «SAMSUNG» імеі № НОМЕР_1 ; та негайно передати йогоОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1