У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 10.06.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359 та ч. 2 ст. 361-2 КК України про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт Велика Новосілка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого статус ВПО з 01.05.2022 року, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .

Копію даного клопотання підозрюваний із захисником отримали за три години до розгляду вказаного клопотання. Вимоги статті 184 КПК виконано.

У клопотанні зазначається, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 10.06.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359 та ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Виклад фактичних обставин
Як зазначає слідчий у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим слідством час, місці та обставинах у ОСОБА_4 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване придбання та збут за попередньою змовою із невстановленими досудовим слідством особами спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи у невстановленому місці, вирішив створити на території міста Києва т.зв. «детективне агентство» під назвою «Киевское Детективное Агенство», яке спеціалізується на наданні невизначеному колу осіб незаконних послуг з «пробиву» інформації з державних та правоохоронних баз даних (АРМОР, НАІС, РАЦС, «Комплексна система відеоспостереження м. Києва», деталізація здійснень вітчизняних операторів зв`язку тощо) та ведені незаконної оперативно-розшукової діяльності (візуальне спостереження, обладнання приміщень спеціальними технічними засобами негласного отримання інформації (СТЗ), проведення заходів слухового контролю, отримання несанкціонованого доступу до месенджерів громадян тощо).

Вказані послуги та інформацію щодо діяльності детективного агенства «Киевское Детективное Агенство», ОСОБА_4 представлені на веб-ресурсі «kda.in.ua». Цей веб-ресурс розміщено на потужностях хостинг-провайдера ТОВ «Хостинг Україна», де вказав власний контактний номер телефону НОМЕР_1 та почтову адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З метою конспірації ОСОБА_4 використовував Телеграм-акаунт « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за допомогою якого, вирішував організаційні питання із «замовниками» та обговорював умови надання протиправних послуг.

В подальшому, приблизно у червні 2022, після реалізації вказаних дій, ОСОБА_4 , шляхом систематичного спілкування у вказаному месенджеру, познайомився з громадянином України ОСОБА_6 .

Так, 20.07.2022 в ході послідуючого спілкування, ОСОБА_4 , впевнившись, що ОСОБА_6 зацікавлений в придбанні у нього відповідних послуг, запропонував останньому надати послуги т.зв. власного детективного агентства, в т.ч. встановлення технічних засобів в будь-які приміщення, що дозволяють негласно здійснювати аудіо- відеоспостереження за особами, на що ОСОБА_6 погодився та запитав, скільки це буде коштувати. Після чого ОСОБА_4 сказав, що уточнить всі необхідні моменти і зорієнтує по ціні.

Надалі, 22.07.2022 ОСОБА_4 зі свого мобільного номеру телефону НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що облаштування приміщення спеціально технічним засобом негласного отримання інформації, а саме аудіо- відеоспостереження за особами буде коштувати в районі 2200-2500 доларів США. При цьому, продовжуючи діяти з метою реалізації свого умислу, переслідуючи корисний мотив та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, аргументував ОСОБА_6 саме таку ціну тим, що встановлення такого засобу буде здійснюватися декількома особами, які мають відповідні професійні навички, використанням при цьому, саме спеціальних технічних засобів, за протиправний збут та використання яких передбачена кримінальна відповідальність, а також якісним і повним звітом за виконану роботу, на що ОСОБА_6 погодився.

Продовжуючи діяти з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_6 про особисту зустріч для обговорення деталей обладнання офісного приміщення спеціальним технічним засобом для негласного отримання інформації.

29 липня 2022 у період часу з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв., за попередньої домовленості з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 зустрівся з останнім в кафе «Львівська майстерня шоколаду» за адресою: АДРЕСА_3 , де отримав від нього грошові кошти у сумі 1100, 00 (одну тисячу сто) доларів США, як завдаток за встановлення технічних засобів до приміщення, що дозволяють отримувати дані щодо аудіо- відеоспостереження за особами.

При цьому, під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що встановлення (монтаж) будуть здійснювати особи, які мають спеціальні знання та навички.

За результатами вказаної зустрічі, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 досягнуто домовленості, згідно якої ОСОБА_4 мав збути ОСОБА_6 за грошову винагороду у розмірі 2300 (дві тисячі триста) доларів США спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації шляхом встановлення в приміщенні апаратно-програмного комплексу здійснення аудіо- та відеоспостереження за особами.

При цьому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб ОСОБА_4 придбав спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, які дозоляли здійснювати приховану аудіо- та відеофіксацію в офісному приміщенні в режимі як реального часу так і в записі. При цьому, ОСОБА_4 достовірно усвідомлював, що діє в порушення пунктів 2, 3 «Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою КМУ № 1450 від 27.10.2001, яким визначено перелік замовників розроблення, виготовлення та придбання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, серед якого відсутні фізичні особи.

Надалі, 02 серпня 2022 року приблизно о 18 год. 30 хв, попередньо вчинивши всі необхідні дії для доведення свого злочинного умислу до кінця, які виразилися в отриманні другої частини грошових коштів у сумі 1200 (одна тисяча двісті) доларів США, за встановлення (монтажу) та налаштування в офісному приміщенні апаратно-програмного комплексу здійснення аудіо- та відеоспостереження за особами в режимі як реального часу так і в записі, з залученням виконавців вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , діючи в рамках раніше обумовлених з ОСОБА_6 домовленостей та за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_8 », зустрівся з ОСОБА_6 поблизу офісного приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустії, 7.

Тоді ж, знаходячись поблизу вказаного офісного приміщення, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, достовірно усвідомлюючи, що він та інші невстановлені особи діють незаконно, а саме в порушення вимог пункту 7 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 року, яким передбачено спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, як вид майна, що не може перебувати у власності громадян, повідомив ОСОБА_6 , що особа на ім`я « ОСОБА_8 » обладнає офісне приміщення спеціальним технічним засобом негласного отримання інформації (апаратно-програмним комплексом негласного аудіо- та відеоспостереження).

Після входу у офіс, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_8 » повідомив ОСОБА_6 , що апаратно-програмний комплекс негласного отримання інформації, а саме аудіо- та відеоспостереження за особами, функціонує за допомогою додатку «Imou Life», який скачується на мобільний телефон, до якого синхронізуються прихована відеокамера з мікрофонами та блоками живлення, яка під`єднана до мережі Інтернет.

В подальшому, невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_8 », встановила у кабінеті бухгалтерії в полиці для книг, яка розташована на стіні праворуч від вхідних дверей приховану відеокамеру з мікрофоном та блоком живлення.

Після того, згідно з вказівками невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_8 » ОСОБА_6 на власний телефон марки «Honor», модель BKK-L21, встановлено додаток «Imou Life» та зареєстровано обліковий запис з наступники реквізитами: логін: ІНФОРМАЦІЯ_4 , пароль: НОМЕР_2 .

Після налаштування вказаного комплексу, ОСОБА_4 продемонстрував ОСОБА_6 робочі можливості апаратно-програмного комплексу негласного отримання інформації шляхом входу в обліковий запис ІНФОРМАЦІЯ_4 у додатку «Imou Life», який завантажено на телефон останнього, та показав ОСОБА_6 у вказаному додатку аудіо- та відео трансляцію з офісного приміщення.

За результатами встановлення апаратно-програмного комплексу, ОСОБА_6 передано ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1200 (одна тисяча двісті) доларів США.

10.08.2021 на підставі ухвали слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 09.08.2022, проведено обшук офісного приміщення ТОВ «П`ята стража Київ» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустії, 7.

В ході проведення вказаної слідчої дій виявлено та вилучено: ІР-камера, міктофон, адаптер перетворювач напруги із 220В, карта пам`яті марки «Kingston» №2108В679148, мікро USB кабель.

10.08.2022 в порядку ст. 93 КПК України, ОСОБА_6 добровільно наданий свій особистий мобільний телефон «Honor», модель BKK-L21.

Відповідно до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБ України в УСБ України у Дніпропетровській області від 18.08.2022 № 185 встановлено, що наданий на дослідження апаратно-програмний комплекс, що складається з мобільного телефону марки: «Honor», модель BKK-L21 із встановленим додатком «Imou Life» та відеокамери з мікрофоном та блоком живлення відносяться знаходяться в робочому стані та відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, а саме до негласного аудіо- відеоконтролю та спостереження за особою, річчю або місцем.

Крім того, відповідно до листа Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування від 16.09.2022 № 26/3-1854в-нт громадянин України ОСОБА_4 не має ліцензії СБ України на провадження господарської діяльності, пов`язаної з розробленням, виготовленням, постачанням спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку та інших технічних засобів негласного отримання інформації, та з приводу її отримання до СБ України не звертався, тобто діяв незаконно, а саме в порушення Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної з розробленням, виготовленням, постачанням спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку та інших технічних засобів негласного отримання інформації», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 669 від 22.09.2016 року, відповідно до яких зазначені спеціальні технічні засоби підлягають ліцензуванню, та відповідно не маючи ліцензії, здійснив незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, основним функціональним призначенням яких є негласне одержання інформації.

Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами незаконно придбав спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації та здійснив їх збут, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 359 КК України.

Крім того, у невстановлені досудовим слідством час, місці та обставинах у ОСОБА_4 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, спрямований на несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, а також баз даних правоохоронних органів, зокрема Національної поліції України.

В подальшому ОСОБА_4 перебуваючи у невстановленому місці, вирішив створити на території міста Києва т.зв. «детективне агентство» під назвою «Киевское Детективное Агенство», яке спеціалізується на наданні невизначеному колу осіб незаконних послуг з «пробиву» інформації з державних та правоохоронних баз даних (АРМОР, НАІС, РАЦС, «Комплексна система відеоспостереження м. Києва», деталізація здійснень вітчизняних операторів зв`язку тощо) та ведені незаконної оперативно-розшукової діяльності (візуальне спостереження, обладнання приміщень спеціальними технічними засобами негласного отримання інформації (СТЗ), проведення заходів слухового контролю, отримання несанкціонованого доступу до месенджерів громадян тощо).

Вказані послуги та інформацію щодо діяльності детективного агенства «Киевское Детективное Агенство», ОСОБА_4 представлені на веб-ресурсі «kda.in.ua». Цей веб-ресурс розміщено на потужностях хостинг-провайдера ТОВ «Хостинг Україна» (), де вказав власний контактний номер телефону НОМЕР_1 та почтову адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З метою конспірації ОСОБА_4 використовує Телеграм-акаунт « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за допомогою якого, вирішує організаційні питання із «замовниками» та обговорюються умови надання протиправних послуг.

В подальшому, приблизно у червні 2022, після реалізації вказаних дій, ОСОБА_4 , шляхом систематичного спілкування у вказаному месенджеру, познайомився з громадянином України ОСОБА_6 . В ході послідуючого спілкування, ОСОБА_4 , впевнившись, що ОСОБА_6 зацікавлений в придбанні у нього відповідних послуг, запропонував останньому надати послуги т.зв. власного детективного агентства, в т.ч. інформації з правоохоронних баз даних НП України (АРМОР, НАІС, РАЦС, «Комплексна система відеоспостереження м. Києва», деталізація здійснень вітчизняних операторів зв`язку тощо). З метою підтвердження своїх намірів та бажаючи реалізувати свій умисел, направлений на несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах НП України, запропонував обговорити відповідні деталі та обставини при особистій зустрічі, на що отримав від ОСОБА_6 згоду.

Надалі, продовжуючи діяти з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах НП України, 22 червня 2022 року приблизно о 17 годині 05 хвилин, на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 зустрівся з останнім в кафе «Friends Cafe» за адресою: АДРЕСА_5 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про наявні у нього можливості збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах НП України. В ході послідуючого особистого спілкування з ОСОБА_6 , отримавши від останнього пропозицію щодо отримання інформації відносно особи на ім`я « ОСОБА_10 », автомобіля д.н.з. « НОМЕР_3 » та номеру мобільного телефону « НОМЕР_4 », ОСОБА_4 повідомив суму грошових коштів за надання інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах НП України у розмірі 1100,00 (одна тисяча сто) доларів США, на що ОСОБА_6 погодився та передав зазначену суму ОСОБА_4 .

Надалі, для реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 діючи на виконання досягнутих з ОСОБА_6 домовленостей та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, керуючись корисним мотивом, зустрівся у невідомому місці з невстановленою органом досудового розслідування особою, де отримав від невстановленої досудовим слідством особи інформацію з обмеженим доступом, яка зберігається в Інформаційно довідковій системі «Інформаційний портал Національної поліції України» та в єдиній інформаційній системі Міністерства внутрішніх справ, а також в комплексній системі відеоспостереження м. Києва.

07.07.2022 у період часу з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у кафе «Львівська майстерня шоколаду» за адресою: АДРЕСА_3 , за грошову винагороду в розмірі 1100,00 (одна тисяча сто) доларів США, несанкціоновано збув ОСОБА_6 інформацію з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, а саме інформації щодо телефонних з`єднань за номером телефону НОМЕР_4 у період з 30.03.2012 по 18.01.2022 з відображенням відомостей про напрямок вхідного, вихідного телефонного дзвінка, ІМЕІ телефону, який здійснює телефонний дзвінок, положення базової станції, тощо.

Також, ОСОБА_4 здійснив збут ОСОБА_6 інформацію з обмеженим доступом, яка зберігається в Інформаційно довідковій системі «Інформаційний портал Національної поліції України» та в єдиній інформаційній системі Міністерства внутрішніх справ, а також в комплексній системі відеоспостереження м. Києва відносно особи на ім`я ОСОБА_11 , шляхом надання її для ознайомлення зі свого мобільного телефону та планшету.

Статтею 31 Конституції кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Крім цього, статтею 9 Закону України «Про телекомунікації» та пунктом 12 Правил встановлено, що охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікації, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України. Оператори, провайдери телекомунікацій зобов`язані вживати відповідно до законодавства технічних та організаційних заходів із захисту телекомунікаційних мереж, засобів телекомунікацій, інформації з обмеженим доступом про організацію телекомунікаційних мереж та інформації, що передається цими мережами.

Також, статтею 34 Закону України «Про телекомунікації» та пунктом 42 Правил на операторів телекомунікацій покладено обов`язок забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо. Інформація про споживача та про телекомунікаційні послуги, що він отримав, може надаватись у випадках і порядку, визначених законом. В інших випадках зазначена інформація може поширюватися лише за наявності письмової згоди споживача.

Відповідно до частини 1 статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Пунктом 7 частини 1 стаття 162 КПК України встановлено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, крім іншого, належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Таким чином, тимчасовий доступ до інформації про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо відповідно до положень КПК України (частина 2 статті 159 КПК України) може здійснюватися лише на підставі ухвали слідчого судді (під час досудового розслідування) або суду (під час судового провадження)

Також, стосовно категорії інформації, що обробляється в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНП), яка полягає у діяльності поліції пов`язана із захистом і обробкою персональних даних, здійснюється на підставах, визначених Конституцією України, Законом України «Про захист персональних даних» (далі - Закон), іншими законами України.

Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 14 Закону).

На виконання статті 26 Закону України «Про Національну поліцію», поліція засобами системи ІПНП, Положення про яку затверджено наказом МВС від 03.08.2017 № 676, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.08.2017 за № 1059/30927 (далі - Положення), наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України (далі -ЄІС МВС).

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу III Положення, інформаційними ресурсами системи ІПНП є інформація, що утворена в процесі діяльності поліції та використовується:

для наповнення та підтримки в актуальному стані баз (банків) даних, які входять до ЄІС МВС та визначені статтею 26 Закону України «Про Національну поліцію»;

для формування баз даних у сфері управлінських відносин, необхідних для виконання покладених на поліцію повноважень;

для формування баз даних, необхідних для забезпечення щоденної діяльності поліції, у сфері трудових відносин, фінансового забезпечення, документообігу.

В інформаційних ресурсах системи ІПНП обробляється інформація, яка належить до державних інформаційних ресурсів. Така інформація не підлягає поширенню та передачі іншим особам, крім випадків, передбачених законодавством.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованому збуті інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Обґрунтування клопотання та позиція учасників кримінального провадження
ОСОБА_4 у цьому провадженні не затримувався.

29.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359 та ч. 2 ст. 361-2 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Як на докази винуватості ОСОБА_4 орган досудового розслідування посилається на Рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 29.08.2022; Рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 29.08.2022; Рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 08.06.2022; Протокол допит свідка ОСОБА_12 від 13.06.2022; Протокол огляду від 13.06.2022; Відповідями на доручення; Протокол обшуку від 10.08.2022; Висновок експерта №185 від 18.08.2022; Постанова про визнання речовими доказами від 29.08.2022; Протокол допит свідка ОСОБА_6 від 11.07.2022; Протокол допит свідка ОСОБА_6 від 03.08.2022; Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 15.07.2022; Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.08.2022; Протокол про результати проведення оперативної закупки від 11.07.2022; Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.08.2022; Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.08.2022; Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 29.09.2022;

На даний час досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчене, тому слідчий вважає, що необхідно обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки для цього наявні підстави.

Слідчий також наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, на думку слідчого, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід зможе забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки. Також, слідчий вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки особисте зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Одночасно слідчий у клопотання не просить покласти на підозрюваного обов`язки.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав. У своєму виступі прокурор вказав на ключові аспекти клопотання, зокрема, на доведеність обґрунтованості підозри та ризики, пояснив позицію сторони обвинувачення стосовно долучення конкретних доказів до клопотання.

Захисник та підозрюваний підтримали клопотання частково, зазначили, що підозрюваний визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень. Просять врахувати, що у підозрюваного на утриманні є мати похилого віку, дружина, яка навчається та не працює, мати проживає у Запоріжжі, оскільки змушена була покинуте своє постійне місце проживання через руйнування будинку внаслідок збройної агресії росії, підорюваний офіційно винаймає квартиру у м. Києві, працює, хоч й не офіційно. Саме він утримує фактично сім`ю, а тому просять визначити запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак не цілодобового.

Мотивація суду
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч.1). Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2). Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим (ч.6).

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя повинен дослідити такі обставини:

1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2. Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Слідчий суддя досліджуватиме обставини, зазначені у пункті 4 вище, в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення. Слідчий суддя також наголошує, що на цьому етапі провадження оцінюються докази лише стосовно доведення чи спростування обставин, які дають судді підстави вважати, що до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід.

Наявність обґрунтованої підозри
Прокурор зазначив, що про підозру було належно повідомлено, і що вона повністю обґрунтовується наявними доказами. Підозрюваний не заперечив проти цього.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України).

Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Відповідно до практики ЄСПЛ вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування, та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження (справи «Котій проти України», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Гусинський проти Росії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, детальний перелік яких зазначено у клопотанні.

При цьому, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_13 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація, а також оцінка всіх епізодів здійснюється судом під час судового розгляду справи.

Зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 359 та ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор
Далі, слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами.

Сторона обвинувачення зазначає про чотири такі ризики.

Ризик переховування від органів досудового розслідування або суду
Прокурор зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому тяжкий злочин, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 7 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з домашнім арештом, є підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочини, може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

В розумінні Кримінального кодексу України злочин, інкримінований підозрюваному, є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі, а тому при визначенні імовірності переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України також слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватися в межах України, оскільки має для цього можливість та може бути у цьому зацікавленим. При цьому, ймовірність переховування значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його можливу причетність до зазначеного злочину. Тому, з урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Утім, для всебічної оцінки обставин справи слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення
Прокурор вказує на те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 перебуваючи не під домашнім арештом може безперешкодно знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, з урахуванням особи підозрюваного та обставини вчинення злочину, вказаний ризик є достатньо обґрунтованим.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні
Прокурор вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_4 не перебуваючи під домашнім арештом зможе вільно вчиняти тиск на свідків, які вже були допитані у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні. Крім того, у зв`язку із тим, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 мав триваючий характер та наразі встановлюються свідки вчинення кримінального провадження відтак є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому знаючи про таких осіб, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку суду, підозрюваний буде мати реальну можливість спілкуватись зі свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Таким чином, вказаний ризик є також доведеним.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином
Прокурор вказує на те, що на даний час не встановлені можливі спільники ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

ОСОБА_4 після вручення підозри відмовився давати пояснення, можливі спільники вчинення злочину не встановлені, а тому ОСОБА_4 може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

На думку слідчого судді, вказаний ризик є достатньо обґрунтованим, за обставин, повідомлених прокурором.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні
Сторона обвинувачення зазначає про те, що інші запобіжні заходи неможливо застосувати, зважаючи на те, що особисте зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Домашній арешт вважається «позбавленням волі» (обмеженням волі) в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризик переховування від органу досудового розслідування, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Наявність вказаних ризиків стосовно підозрюваного, дій, до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким, аніж особисте зобов`язання. Слідчому судді не відомо про наявність будь-яких осіб, що висловили згоду стати поручителями, тому цей запобіжний захід також не застосовується. Також, оскільки орган досудового розслідування не надає підтвердження доходів ОСОБА_4 слідчий суддя не може повною мірою визначити обґрунтований та вмотивований розмір застави, а тому цей запобіжний захід також є недоцільним застосовувати.

Оскільки одним з доведених ризиків є ризик переховування, наявність якого підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що переміщення підозрюваного повинне бути обмеженим на час проведення розслідування.

З урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід є пропорційними меті, тобто забезпеченню кримінального провадження. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантують можливості запобігти ризикам, зазначеним у частині 1 статті 177 КПК України. Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Проте, із врахуванням думки підозрюваного, про те, що він визнає свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів, а також те, що в нього на утриманні є мати та дружина, суд вважає за можливе задовольнити вказане клопотання частково та визначити домашній арешт у певну частину доби.

На думку суду домашній арешт у певну частину доби буде достатнім стримуючим заходом належної процесуальної поведінки підозрюваного, такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого.
Обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Як вже зазначав суд вище у вказаній ухвалі у своєму клопотанні слідчий не просив взагалі покласти на підозрюваного певні обов`язки.

Не зазначив про такі обов`язки й прокурор в судовому засіданні.

Частина 5 статті 194 КПК зазначає, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи, що прокурор не зазначив про необхідність покладення обов`язків на підозрюваного, то суд вважає покласти на останнього обов`язок лише прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора в залежності від стадії розгляду справи.

Що стосується строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
При визначення строку дії запобіжного заходу суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення

Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання у період часу з 22.00 до 06.00 наступної доби строком на 2 місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання ним вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для негайного виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для негайної постановки на облік підозрюваного, про що повідомити слідчого і прокурора.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 30.11.2022 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня оголошення ухвали; у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 30 вересня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1