Справа № 195/255/22
У Х В А Л А

іменем України

20.04.2022 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника ДБР ОСОБА_5 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000047 від 15.04.2021 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженому:

- 26.01.1994 за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 229, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 09.12.1994 року умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 4 дні;

-10.04.1998 за ст. 86-1, ст. 44 КК України (в ред. 1960 року) вироком Вільнянського районного суду Запорізької області до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 11.07.2000 року на підставі ст. 1-Е ЗУ «Про амністію» від 11.05.2000 року;

-11.03.2005 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України вироком Вільнянського районного суду Запорізької області до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком 2 роки;

-07.11.2008 за ч. 1 ст. 309 КК України вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя до 1 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком 1 рік;

-12.05.2011 за ч. 2 ст. 307 КК України вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком 3 роки;

-11.11.2013 за ч. 2 ст. 190 КК України вироком Вільнянського районного суду Запорізької області до покарання у вигляді штрафу 850 гривень. На підставі ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя у вигляді 5 років позбавлення волі виконувати окремо;

-22.03.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України вироком Вільнянського районного суду Запорізької області до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком 1 рік;

-27.04.2021 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України вироком Вільнянського районного суду Запорізької області до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком 2 роки, -

В С Т А Н О В И В:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000047 від 15.04.2021, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 308 КК України.

Станом на 20.04.2022 року, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, розміщено на території тимчасово окупованій військовим формуванням держави агресора Російської Федерації (м.Мелітополь Запорізької області).

Відповідно до розпорядження Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2021 року змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області, а отже дане клопотання має бути подано до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

18.04.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 03.02.2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (чч.2,3 ст.307 КК України), а саме у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 307 КК України.

28.09.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 від 19.11.2021 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 27 грудня 2021 року.

23.11.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27.12.2021 р. включно.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.12.2021 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до п`яти місяців, тобто до 27 лютого 2022 року.

22.12.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 20.02.2022, включно.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.02.2022 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 27 березня 2022 року.

16.02.2022 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27.03.2022, включно.

В подальшому, 24.03.2022 р. слідчим суддею Томаківського районного суду Дніпропетровської області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 20.04.2022 р. включно.

Однак виконати вимоги ст. 290 КПК України та завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання під вартою неможливо внаслідок збройної агресії Російської Федерації та введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також необхідності проведення низки процесуальних дій направлених на завершення досудового розслідування у вказаному провадженні, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.

Обставинами, які перешкоджали завершити вказані процесуальні дії раніше, є введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та проведення постійних бойових дій з боку збройних сил Російської Федерації на території Запорізької області.

Здійснення вказаних процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень й об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

З урахуванням викладеного, існуючих ризиків та особи підозрюваного ОСОБА_8 , обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність в продовжені строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження у відношенні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник проти даного клопотання заперечує, та просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш мякий запобіжний захід, ніж тримання під вартою посилаючись на його стан здоровя.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу обраного строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вивчивши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Вислухавши пояснення сторін у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що за час, який минув з дня застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочини які йому інкримінуються є особливо тяжкими та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим ОСОБА_8 будучи особою раніше неодноразово засудженою, є обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує за вчинення вказаних злочинів, а тому з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінивши місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на тимчасово непідконтрольну територію України.

З урахуванням зазначених обставин у сторони обвинувачення є вагомі підстави вважати, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду є досить високим.

Також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення тобто ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено місцезнаходження та не вилучено весь обсяг особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», якою незаконно заволоділи та незаконно зберігали у невстановленому досудовим розслідуванням місці, інші учасники організованої групи - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 , будучі обізнаним на теперішній час про місцезнаходження вказаної особливо небезпечної психотропної речовини, яка має значення речового доказу у кримінальному провадженні, може сховати її або знищити, оскільки сам характер обставини вчинених ним у складі організованої групи кримінальних правопорушень свідчить про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_8 та інших учасників організованої групи під час їх вчинення, що підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, а відтак дає підстави вважати, що не вилучені органом досудового розслідування речові докази, продовжують зберігатися у невстановленому досудовим роздуванням місці та можуть бути знищені ним, з метою перешкоджанню досудовому розслідуванню.

У зв`язку із зазначеним у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_8 , у випадку обрання стосовно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, може самостійно або за посередництва довірених осіб знищити предмети та речі, які мають значення для встановлення фактичних обставин у провадженні.

Крім того, підозрюваний незаконно впливати на свідка та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 на теперішній час володіє повною інформацією стосовно анкетних даних всіх та підозрюваних та свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі і стосовно свідка ОСОБА_11 , який надав органу досудового розслідування викривальні показання стосовно ОСОБА_8 та інших учасників організованої злочинної групи, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на свободі, матиме можливість безперешкодно впливати на учасників процесу, у тому числі свідків та інших підозрюваних шляхом примусу та погроз з метою зміни або відмови їх від показань.

При цьому, слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, я він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також обвинувачений, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів та злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, на теперішній час ніде не працює, схильний до вживання наркотичних засобів, але не має джерела постійного доходу, не одружений, сталих соціальних зв`язків не має, а також те, що зазначене вище кримінальне правопорушення вчинялося ОСОБА_8 з корисливих мотивів, метою якого було незаконне збагачення шляхом отримання грошових коштів від продажу наркотичних засобів та психотропних речовин, слід прийти до висновку, що у випадку не застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, або обрання більш м`якого ніж тримання під вартою, може призвести до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення, зважаючи на відсутність будь-яких інших засобів для існування, а також можливого вчинення кримінальних правопорушень стосовно свідків та можливих інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, з метою впливу на них.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який також виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, в тому числі з метою прикриття, приховання слідів вже вчинених ним злочинів.

Доводячи існування вищевказаних ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами шляхом залякування впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинених ним зазначених вище злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші злочини, - то з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, встановлено, що 02.03.2022 на офіційному Інтернет-сайті, Радою суддів України, опубліковано рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у тому числі щодо вирішення питання про тримання особи під вартою.

Так, відповідно до п. 8 зазначеного роз`яснення: «доцільно орієнтувати суди щодо однакового застосування положень ст. 199 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку».

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_8 дозволять йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 , з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, «… при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу …. слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою … цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання».

Частиною 5 ст. 194 КПК України встановлено, що слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, таких як - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом тощо.

Однак, у сторони обвинувачення, є вагомі підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 одного з запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, а саме у вигляді: особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, за даних обставин кримінального провадження не можливе, оскільки в такому разі відсутній дієвий процесуальний механізм контролю їх дотримання з боку підозрюваного.

Так, встановлено, що фактичне місце мешкання та місце реєстрації ОСОБА_8 знаходиться у м.Вільнянську, де мешкає більша частина свідків вчинених ним кримінальних правопорушень. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено причетність до скоєних злочинів інших співучасників організованої злочинної групи, а саме колишніх працівників відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які тривалий час працювали у вказаному підрозділі, а тому підтримують стосунки з працівниками даного відділення поліції, до сфери обслуговування якого входить територія м.Вільнянська.

За таких обставин, ОСОБА_8 матиме змогу безперешкодно спілкуватися з вказаними особами, вільно пересуватися територією м. Вільнянська з метою здійснення тиску на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, знищити та приховати предмети та речі, які мають значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту затверджену наказом Міністра внутрішніх справ № 654 від 13.07.2016, - начальник органу Національної поліції при отриманні ухвали слідчого судді щодо підозрюваного, який проживає на території його обслуговування, визначає підпорядкований структурний підрозділ, яким буде здійснюватися контроль за виконанням підозрюваним обов`язків, покладених на нього ухвалою судді, та невідкладно доручає його керівникові поставити на облік підозрюваного і забезпечити контроль за його поведінкою. Перевірка виконання покладених на підозрюваного обов`язків здійснюється шляхом відвідування місця його проживання, телефонних дзвінків та опитування сусідів і осіб, які проживають разом з ним.

Таким чином, забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 , буде покладено на працівників відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, серед яких, є особи з якими останній, а також інші співучасники організованої злочинної групи підтримують стосунки.

За таких обставин, обрання запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не забезпечить належної його поведінки, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та жодним чином не зможе перешкодити їх існуванню, що негативно вплине на об`єктивне та всебічне досудове розслідування кримінального провадження та його подальший судовий розгляд.

Водночас, положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Однак відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи характер злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , неодноразове притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, значну суспільну небезпеку інкримінованих йому зазначених злочинів, беручи до уваги, що кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у вчиненні яких він підозрюється, є особливо тяжкими та вказана його протиправна діяльність створила негативний суспільний резонанс, у сторони обвинувачення достатні підстави вважати, що визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_8 одночасно із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків з вище викладених причин, а також створить значний суспільний резонанс у суспільстві.

Таким чином, уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, зможе вчиняти вищезазначені протиправні дії, що негативно відобразиться на досудовому розслідуванні вказаного кримінального правопорушення та його подальшому судовому розгляді.

Крім того, згідно з п. 9 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022: «звернути увагу слідчих суддів на те, що за умов, коли всім іншим обставинам, які враховуються при вирішенні відповідних клопотань, судом вже була дана оцінка при обранні запобіжного заходу, формалізований підхід окремих судів щодо обов`язковості надання копій матеріалів провадження, інших додатків, які очевидно для суду не можуть бути надані через військові дії, або, наприклад, щодо неможливості використання судових рішень у формі, в якій їх внесено до Єдиного реєстру судових рішень (роздруківки з Реєстру) є нічим невиправданим та не відповідає вимогам, зокрема, ст.ст. 2, 7 КПК України».

У зв`язку з тим, що копії матеріалів провадження та інших додатків не можуть бути надані суду через військові дії на території Запорізької області, дане клопотання подано до суду без зазначених додатків, враховуючи, що їх оцінку було надано слідчим суддею в ході судового засідання з вирішення питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 та викладено у відповідній ухвалі від 16.02.2022.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що ризики не зменшились, мета та підстави, що стали обставиною для обрання та продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,131,132,177,178,182-184,187,199,309КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника ДБР ОСОБА_5 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000047 від 15.04.2021 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18.06.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати підозрюваним та начальнику Запорізького СІЗО для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

20.04.2022