Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6054/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження №295/6054/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення задовольнити повністю. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що у період з 28.09.2018 року по 13.02.2019 року ОСОБА_8 утримувався в установах попереднього ув`язнення (ДУ «Житомирська УВП (№8) та ДУ «Київський слідчий ізолятор») у зв`язку із проведенням процедури передачі для відбування покарання та розглядом інших процесуальних питань із засудженим, а тому вважає, що вказаний період підлягає зарахуванню в строк його покарання з розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 28.09.2018 року по 13.02.2019 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції зазначив, що ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року приведено у відповідність із законодавством України вирок Борисовського районного суду Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017 року відносно ОСОБА_8 , якого засуджено ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305, ч. 1 та 2 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 відповідно до вироку Борисовського районного суду Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017 року, обраховується з 30.05.2017 року, зараховано в цей строк, строк його попереднього ув`язнення з 27.04.2015 року по 29.05.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Борисовського районного суду Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017 року набрав законної сили 06.10.2017 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 року зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, призначеного за вироком Борисовського районного суду Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017 року, приведеного у відповідність до законодавства України згідно ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року, період його перебування в установі попереднього ув`язнення з 27.04.2015 року по 06.10.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких, обставин, враховуючи, що увесь період попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_8 з 27.04.2015 року по день набрання вироком законної сили 06.10.2017 року вже був зарахований засудженому у строк покарання, а період з 28.09.2018 року по 13.02.2019 року, який засуджений просить зарахувати йому у строк покарання, відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» не є періодом попереднього ув`язнення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, подали заяву про розгляд апеляційної скарги у відсутність захисника та засудженого.
Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, були внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, згідно яких передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст.532 КПК України, вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 .

Так, згідно матеріалів провадження, ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року приведено у відповідність із законодавством України вирок Борисовського районного суду Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017 року відносно ОСОБА_8 , якого засуджено за ч.1 ст.255, ч.3 ст.307, ч.3 ст.305, ч.1 та 2 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховується з 30.05.2017 року. Зараховано в цей строк, строк його попереднього ув`язнення з 27.04.2015 року по 29.05.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вказаний вирок від 30.05.2017 року набрав законної сили 06.10.2017 року.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 року зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, призначеного за вироком Борисовського районного суду Мінської області Республіки Білорусь від 30.05.2017 року, приведеного у відповідність до законодавства України ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року, період його перебування в установі попереднього ув`язнення з 27.04.2015 року по 06.10.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, засуджений ОСОБА_8 в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» в умовах попереднього ув`язнення перебував лише в період з 27.04.2015 року по 06.10.2017 року.
При цьому, вказаний період, згідно довідки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Житомирської ВК (№4)» ОСОБА_9 , ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 року, був зарахований засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання, з розрахунку - 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що у період з 28.09.2018 року по 13.02.2019 року ОСОБА_8 утримувався в установах попереднього ув`язнення у зв`язку із проведенням процедури передачі його для відбування покарання з Республіки Білорусь до України та розглядом інших процесуальних питань, а тому вказаний строк підлягає зарахуванню як день за два, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний період не є періодом попереднього ув`язнення в розумінні вимог ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».
Будь яких порушень норм процесуального чи матеріального права, які могли б стати підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: