26.04.2022 363/1236/21
ВИРОК
Іменем України
26 квітня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0001084 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханів Луганської області, громадянина України, не одруженого, працюючого кухарем ФОП ОСОБА_8 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,
встановив:
ОСОБА_7 , будучи солдатом строкової служби на посаді старшого водія 2 відділення 2 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 3 жовтня 2020 року, приблизно о 13-30 год. перебуваючи у спальному приміщенні 1 поверху казарми № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у порушені вимог ст.ст. 17, 28 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 14, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 1-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України реалізовуючи свій злочинний умисел, який виник після відмови потерпілого ОСОБА_9 надати сигарету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та бажаючи їх настання, маючи на меті продемонструвати свою перевагу над останнім, що полягало у більшому терміні проходження військової служби, порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями, що виявилось у вчиненні іншого насильства, а саме у змушувані до віджимання від підлоги у кількості не менше двадцяти разів.
ОСОБА_7 , будучи невдоволеним відмовою солдата ОСОБА_9 продовжувати виконання віджимання від підлоги, продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи на меті підвищити власний авторитет у колективі та продемонструвати свою уявну перевагу над потерпілим, що полягала у більшому терміні проходження військової служби, наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_9 , внаслідок якого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в проекції середньої третини грудини.
Через декілька секунд після отриманого удару нанесеного солдат ОСОБА_9 впав на підлогу.

Надання першої медичної допомоги з метою відновлення ознак життя ОСОБА_9 результатів не дали та в подальшому о 15-05 год. 3 жовтня 2020 року бригадою екстреної медичної допомоги Вишгородської станції екстреної медичної допомоги комунального закладу Київської обласної ради Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф було констатовано біологічну смерть солдата ОСОБА_9 .

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 031-32-2021 від 19.03.2021 Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз сукупність виконання фізичних навантажень настання смерті ОСОБА_9 не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із виконанням ним фізичних навантажень як у сукупності так і з ударом нанесеним солдатом ОСОБА_7 в область грудної клітини в проекцію середньої третини грудини.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема пояснивши, що дійсно він проходив військово-строкову службу у в/ч НОМЕР_1 . 03.10.2020 року знаходився в казарменому приміщенні військової частини НОМЕР_1 . Була субота, паркохозяйствений день. Він побачив як зайшов солдат Портянко до їхньої казарми та підійшов до канцелярії. Після чого, він окликнув ОСОБА_10 до себе та спитав чи немає у нього сигарет. На що ОСОБА_10 відповів, що немає. Потім він сказав ОСОБА_10 , щоб той прийняв упор лежачі. Після чого ОСОБА_10 прийняв упор лежачі та зробив біля двадцяти віджимань і сказав що більше не може. Потім він йому сказав, чи зможе ОСОБА_10 знайти сигарети, на що останній йому відповів, що ні. Після чого, він наніс правою рукою незначний удар ОСОБА_10 в область грудної клітини. Після чого, ОСОБА_10 трохи нахилився в перед , а потім почав падати назад. Він намагався ОСОБА_10 спіймати, але не встиг. Солдати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші прізвища, він не пам`ятає, знаходилися в цей час в казармі почали піднімати ОСОБА_10 і сажати на стілець в казарменому приміщенні. Після чого, ОСОБА_10 поклали на підлогу. Потім вибіг старший лейтенант ОСОБА_15 з кабінету канцелярії, побачивши що сталося, відправив солдат до медчастини за лікарями. Після , прибіг майор Лісницький та старший прапорщик ОСОБА_16 , вони зразу відправили своїх помічників за апаратом вимірювання пульсу. Коли прибігли з цим апаратом помічники, вони прикріпили до тіла ОСОБА_10 липучки від апарату і одягли на палець щоб вимірювати пульс. Після чого, ОСОБА_17 міняючись з ОСОБА_16 робили непрямий масаж серця солдату ОСОБА_10 . Через хвилин 20-30 приїхала швидка медична допомога і після чого всіх хто допомагав, сказали щоб відійшли та не заважали і не займали місце. Він також вказав, що не заперечує той факт, щодо солдата ОСОБА_10 вчинив протиправні дії, а саме позастатутні правовідносини. Цивільний позов визнав частково, у розмірі 100 000грн. також зазначив, що на даний час перерахував потерпілій чотири тисячі гривень. Зокрема, вказуючи при цьому, що розкаюється у вчиненому, просить вибачення.

Незважаючи на те, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України обвинувачений ОСОБА_18 визнав повністю, його вина доводиться наданими та перевіреними в судовому засіданні наступними доказами.

Показання потерпілої ОСОБА_5 яка в судовому засіданні пояснила, що загиблий ОСОБА_19 являється її сином, який пішов служити до збройних сил. До неї зателефонували 03.10.2020 року та повідомили, що її сина немає, він помер. Син на здоров`я не скаржився. Подробиць події її невідомі. Покарання вважає повинне бути суворе. Поданий цивільний позов підтримує. Також вказала, що від ОСОБА_7 отримала чотири тисячі гривень.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що 03.10.2020 року він, ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_9 були в казармі. ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_9 цигарку, але ОСОБА_9 не дав. Після чого ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 зробити п`ятдесят віджимань. Зробивши біля двадцяти віджимань ОСОБА_9 сказав, що більше не може. Тоді ОСОБА_7 сказав ОСОБА_9 , що його вдарить та вдарив кулаком в область грудної клітини один раз. Після удару ОСОБА_9 зігнувся, після чого упав, вдарився головою почав трястися та хрипіти. Підбігши до ОСОБА_9 хотіли його підняти та віднести ближче до свіжого повітря, але не змогли бо ОСОБА_9 був дуже важким. Потім все таки змогли підняти та підвести ОСОБА_9 до вікна, він почав шипіти та хрипіти, після чого викликали чергового лікаря. ОСОБА_7 допомагав піднімати ОСОБА_9 . Черговий лікар прийшов приблизно через тридцять хвилин. До приходу лікаря надавали медичну допомогу, хто саме надавав медичну допомогу не бачив. На скільки йому відомо у ОСОБА_9 були проблеми з серцем. До цього він не бачив щоб ОСОБА_7 змушував когось із солдат віджиматись, та бив.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що 03.10.2020 року він перебував у військовій частині, ОСОБА_9 був біля нього. ОСОБА_9 покликав до себе ОСОБА_7 , він чув, що ОСОБА_9 відповів ОСОБА_7 , що у нього немає, а ОСОБА_7 сказав знайти. ОСОБА_9 сказав, що ні в кого немає. Після цього ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 прийняти упор лежачи та віджиматися. Десь після двадцяти віджимань ОСОБА_9 сказав ОСОБА_7 , що більше не може віджиматись, але ОСОБА_7 наказав продовжувати віджиматись, якщо перестане тоді він його вдарить. ОСОБА_9 перестав віджиматись і ОСОБА_7 його вдарив в грудну клітину. Після удару ОСОБА_9 відійшов на пару кроків, зігнувся почав хрипіти та впав. До ОСОБА_9 підбігли на допомогу ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . Піднявши ОСОБА_9 посадили його на стілець, він почав ще сильніше хрипіти та у нього западав язик, щелепу звела судорога не могли розчепити. Потім все таки змогли розчепити щелепу та дістати язик та поклали ОСОБА_9 на бік, як їм сказали. Солдат ОСОБА_21 і ще хтось із солдатів не пам`ятаю хто саме, побігли до медичної частини, яка находиться в казармі, але там нікого не було. Потім побігли до медичної частина, яка знаходиться на вулиці. Після чого до казарми прибіг майор ОСОБА_24 із старшиною, та почали надавати ОСОБА_9 медичну допомогу. ОСОБА_9 робили штучне дихання, намагались привести до тями за допомогою дефибриллятора. Потім прийшов старший лейтенант ОСОБА_15 та наказав усім вийти з казарми. ОСОБА_9 він знав що жалівся на стан здоров`я ще на комісії. Він та ОСОБА_21 коли тільки прийшли на службу також віджимались, але про це нікому не жалілись. Такі дії з боку ОСОБА_7 були і до інших солдат. До випадку з ОСОБА_9 всіх солдат по два три рази на тиждень змушував віджиматися.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він був в казармі сидів на центральному проході, ОСОБА_7 лежав на ліжку. ОСОБА_9 пішов до канцелярії. Після того, як ОСОБА_9 прийшов ОСОБА_7 попросив у нього цигарку, ОСОБА_9 відмовився давати цигарку. ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 віджиматися. Приблизно після десяти віджимань ОСОБА_9 сказав ОСОБА_7 , що більше не може віджиматись, але ОСОБА_7 наказав продовжувати віджиматись, якщо перестане тоді він його вдарить. ОСОБА_9 перестав віджиматись і ОСОБА_7 його вдарив в грудну клітину, після чого ОСОБА_9 впав та почав задихатись. Вони намагались підняти ОСОБА_9 та посадить на стілець, потім його перевернули на бік, медики надавали ОСОБА_9 допомогу. У ОСОБА_9 були проблеми із серцем, його навіть звільняли від фізичних навантажень. ОСОБА_7 змушував віджиматись не тільки ОСОБА_9 , а й інших солдат.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що вінбув в казармі, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_9 цигарку на, що ОСОБА_9 відповів, що не має. Після цього ОСОБА_7 лежачи на ліжку, наказав ОСОБА_9 зробить п`ятдесят віджимань. Зробивши приблизно десять п`ятнадцять віджимань, ОСОБА_9 сказав ОСОБА_7 , що більше не може. Але ОСОБА_7 сказав віджиматись далі, або буде пробита «фанера», тобто вдарить ОСОБА_9 в груди. ОСОБА_9 перестав віджиматись і ОСОБА_7 вдарив його в груди, після чого ОСОБА_9 стиснув руки, весь зжався та впав. Він, ОСОБА_26 і ОСОБА_14 почали піднімати ОСОБА_9 , щоб посадити на стілець. Хтось із солдат побачив, що ОСОБА_9 почав задихатись. ОСОБА_14 і ОСОБА_26 побігли за медичною допомогою. Коли прийшли медичні працівники, то робили ОСОБА_9 непрямий масаж серця, хто саме не пам`ятає. ОСОБА_9 за станом здоров`я був звільнений від фізичних навантажень. ОСОБА_7 до всіх солдат погано ставився, змушував віджиматися, присідати, іноді змушував мить туалет.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він, ОСОБА_14 та Вітрук сиділи в казармі. ОСОБА_9 вийшов до канцелярії, після того як повернувся його покликав до себе ОСОБА_7 і попросив цигарку. ОСОБА_9 сказав, що у нього немає цигарок на, що ОСОБА_7 наказав йому віджиматись. ОСОБА_9 почав віджиматись, потім сказав ОСОБА_7 , що більше не може, але ОСОБА_7 сказав віджимайся далі або вдарю. ОСОБА_9 перестав віджиматись і ОСОБА_7 вдарив його в груди. Після удару ОСОБА_9 схопився за груди впав і втратив свідомість. Підбігши до ОСОБА_9 почали його переносити до вікна, ОСОБА_7 теж допомагав. Потім покликали лікарів. До цього випадку він чув, що ОСОБА_9 скаржився на здоров`я, у нього були проблеми із серцем. З ОСОБА_7 він товаришує, той добра людина. Було, що ОСОБА_7 змушував солдат віджиматися, чи присідати. Його ОСОБА_28 не змушував робити якісь фізичні вправи. Солдати не скаржились офіцерам, чому не знає, а офіцери не бачили як ОСОБА_7 змушував солдат віджиматися, чи присідати.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він був в казармі із солдатами, вони сиділи на проході та розмовляли. ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_9 цигарку, ОСОБА_9 сказав, що у нього немає на, що ОСОБА_7 наказав п`ятдесят разів віджатися. ОСОБА_9 почав віджиматись, потім сказав ОСОБА_7 , що більше не може, але ОСОБА_7 сказав віджимайся далі або вдарю. ОСОБА_9 перестав віджиматись і ОСОБА_7 вдарив його в груди. Після удару ОСОБА_9 схопився за груди і почав падати назад. Впавши ОСОБА_9 захрипів. Вони почали його піднімати, але не змогли. Потім побігли до медичної частини за допомогою та викликали швидку допомогу. Після приходу медичних працівників їх попросили вийти з казарми. ОСОБА_9 жалівся на хворе серце, про це всі знали. ОСОБА_7 до всіх солдат погано ставився, якщо щось зробиш не так як йому не подобається, змушував віджиматись та присідати, але офіцерам ніхто не жалівся.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що того дня він був відповідальним батальйону. Він був у своєму кабінеті та почув крик солдат. Вибігши з кабінету він побіг до казарми де побачив ОСОБА_9 біля нього був ОСОБА_7 та інші солдати, прізвищ не пам`ятає. Він наказав кликати чергового фельдшера та фельдшера по частині. До приїзду швидкої допомоги почали надавати медичну допомогу ОСОБА_9 , робили штучне дихання та непрямий масаж серця, намагались ударом запустити серце. ОСОБА_9 служив не в його роті тому йому не було відомо про його проблеми зі здоров`ям. Про те, що ОСОБА_7 змушує солдат присідати та віджиматися, ніхто не скаржився, а тому він нічого не знав щодо нестатутних відносин.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що до нього підбіг солдат та сказав, що солдату ОСОБА_9 погано. В казармі він надавав ОСОБА_9 медичну допомогу, хвилин через десять приїхала швидка допомога, яка також надавала медичну допомогу ОСОБА_9 . Робили непрямий масаж серця, намагались запустить серце за допомогою дефибриллятора, але нічого не допомогло і через сорок хвилин констатували смерть ОСОБА_9 . ОСОБА_7 також намагався надати ОСОБА_9 допомогу. Солдат ОСОБА_9 постійно звертався до сан-частини, його направляли до лікарів на консультації, а також на МСЕК. Тяжких навантажень ОСОБА_9 не давали, бо у нього були проблеми зі здоров`ям. Відносно нестатутних відносин між ОСОБА_7 та іншими солдатами він нічого не чув.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що він був черговим в медичному пункті, близько обіду забіг солдат та сказав, що ОСОБА_9 погано. Взявши із собою медикаменти побіг в казарму, де побачив лежачого в агонії на підлозі ОСОБА_9 , очі в нього закотились. Почали надавати медичну допомогу, робили непрямий масаж серця, потім намагались запустить серце за допомогою дефибриллятора. Коли приїхала швидка допомога проводили реанімаційні роботи, ввели внутрішньовенно адреналін, але нічого не допомогло. Як йому сказав ОСОБА_7 , ОСОБА_9 впав а потім його посадили на стілець. У ОСОБА_9 були проблеми зі здоров`ям, він звертався до медичної частини, його направляли на консультації до інших лікарів. ОСОБА_7 допомагав проводити реанімаційні дії ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що до нього прибігло три солдати та сказали, що ОСОБА_9 стало погано. Він із старшиною побіг до казарми де на підлозі побачив ОСОБА_9 який задихався. Підбігши до ОСОБА_9 перевірив пульс на сонній артерії який був відсутній. Спочатку намагались стабілізувати дихання, а потім почали робить непрямий масаж серця. Зі слів солдат стало відомо, що зайшовши до казарми ОСОБА_9 стало погано і він почав задихатись, його намагались посадить на стілець, йому стало гірше, а тому поклали на підлогу. Намагались стабілізувати стан ОСОБА_9 за допомогою дефибриллятора, але нічого не допомагало. По приїзду швидкої допомоги з м. Вишгорода, медичні працівники також проводили реанімаційні дії, але нічого не давало позитивного результату. Пульс у ОСОБА_9 з`явився, але дихання не було, тоді медичні працівники сказали, що все марно. ОСОБА_7 весь час намагався чимось допомогти. Кардіо-удари ні хто не робив. У ОСОБА_9 не було ніяких тілесних ушкоджень. Під час проходження служби у ОСОБА_9 були проблеми із серцем та тиском, він звертався до медичної частини, і його відправляли на обстеження. За висновками лікарів стан здоров`я ОСОБА_9 не перешкоджав проходженню служби.

Свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що ОСОБА_7 говорив з ОСОБА_9 після чого віддав наказ прийняти упор лежачи. ОСОБА_9 прийняв упор лежачи та почав віджиматися, скільки разів віджався не пам`ятає. Потім ОСОБА_9 сказав ОСОБА_7 , що не може більше віджиматись. ОСОБА_7 встав підійшов до ОСОБА_9 і вдарив його. ОСОБА_9 схопився за грудну клітину та впав, потім почав хрипіти і посинів. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_9 не придурюватися, але ситуація ставала критичною. Тоді солдати підняли ОСОБА_9 посадили на стілець і побігли до медичної частини. До казарми їх потім не пустили, щоб не заважали. ОСОБА_7 і раніше себе так поводив із солдатами, змушував присідати та віджиматись.

Крім показів обвинуваченого, потерпілої та свідків, вина ОСОБА_7 також підтверджується наступними дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 03.10.2020 року до нього ілюстраційна таблиця встановлено місце вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яким є казармене приміщення на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено труп ОСОБА_9 , без видимих ознак насильницької смерті, який знаходиться на підлозі поруч біля вікна. В центральній частині грудної клітини ОСОБА_9 міститься садина. Також при огляді місця події виявлено та вилучено прозорий пакет з лікарськими засобами;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 357, від 05.10.2020 року, відповідно до якого, ОСОБА_9 причина смерті гостра ішемічна хвороба серця, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- відповідно до витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2020 року № 123 солдата ОСОБА_9 з 25.06.2020 року зараховано до списків особового складу частини;

- відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2020 року № 154 солдата ОСОБА_9 призначено оператором 1-го протитанкового відділення протитанкового взводу 1-го батальйону оперативного призначення;

- відповідно до витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2019 року № 87 солдата ОСОБА_7 з 24.04.2019 року зараховано до списків особового складу частини;

- відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.01.2020 року № 10 солдата ОСОБА_7 призначено старшим водієм 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1-го батальйону оперативного призначення;

- відповідно до довідки т.в.о. начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2020 року № 1791 звільнення солдата ОСОБА_7 старшого водія 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1-го батальйону оперативного призначення заплановане 20.10.2020 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року та флеш носієм відеозаписом відтворення, за участі свідка ОСОБА_23 , в ході якого свідок, розповів про обставини застосування не статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями та фізичного насильства, а саме, нанесення кулаком правої руки один удар в область грудної клітини зі сторони ОСОБА_7 до солдата ОСОБА_9 03.10.2020 року в приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року та флеш носієм з відеозаписом відтворення, за участі свідка ОСОБА_21 , в ході якого свідок, розповів про обставини застосування не статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями та фізичного насильства, а саме, нанесення кулаком правої руки один удар в область грудної клітини зі сторони ОСОБА_7 до солдата ОСОБА_9 03.10.2020 року в приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року та флеш носієм з відеозаписом відтворення, за участі свідка ОСОБА_20 , в ході якого свідок, розповів про обставини застосування не статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями та фізичного насильства, а саме, нанесення кулаком правої руки один удар в область грудної клітини зі сторони ОСОБА_7 до солдата ОСОБА_9 03.10.2020 року в приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року та флеш носієм з відеозаписом відтворення, за участі свідка ОСОБА_27 , в ході якого свідок, розповів про обставини застосування не статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та фізичного насильства, а саме, нанесення кулаком правої руки один удар в область грудної клітини зі сторони солдата ОСОБА_7 , солдату ОСОБА_9 03.10.2020 року в приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2020 року та флеш носієм з відеозаписом відтворення, за участі свідка ОСОБА_31 , в ході якого свідок, розповів про обставини застосування не статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та фізичного насильства, а саме, нанесення кулаком правої руки один удар в область грудної клітини зі сторони солдата ОСОБА_7 , солдату ОСОБА_9 03.10.2020 року в приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2020 року та флеш носієм з відеозаписом відтворення, за участі свідка ОСОБА_25 , в ході якого свідок, розповів про обставини застосування не статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та фізичного насильства, а саме, нанесення кулаком правої руки один удар в область грудної клітини зі сторони солдата ОСОБА_7 , солдату ОСОБА_9 03.10.2020 року в приміщенні казарми військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 ;

- протоколами проведення слідчого експерименту від 10.11.2020 року та флеш носієм з відеозаписом відтворення, за участі підозрюваного ОСОБА_7 , яким встановлено порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцем ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а саме нанесення останньому удару ОСОБА_7 , яке відбулося 03.10.2020 року у приміщенні казарми № 3 військової частини НОМЕР_1 НГ України;

- висновком експерта № 286/Д/№357тр.-2020 від 22.10.2020 року, наданого за постановою прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону від 05.10.2020 року у кримінальному провадженні № 0001084 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , виявлено садно (в проекції середньої третини грудини), яке утворилось від дії тупого предмета, не є небезпечним для життя, та, за критерієм тривалості розладу здоров`я відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 від 17.01.1995р. МОЗ України, відносяться до легких тілесних ушкоджень, у причинному зв`язку з настанням смерті не виступає;

- висновком експерта № 158К від 17.02.2021року, наданого за постановою прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону від 29.12.2020 року, встановлено, що враховуючи наявність хронічних захворювань ОСОБА_9 у вигляді енцефалопатії, феохромацитоми наднирника, ряду патологічних змін серця, а також відсутності ознак впливу зовні (гематом, забоїв, розривів органів) експерти дійшли висновку, що смерть ОСОБА_9 настала від захворювань серця - дилятаційної (застійної) кардіоміопатії з розвитком гострої серцевої недостатності на фоні феохромацитоми наднирника;

- висновком експерта № 031-32-2021 від 19.03.2021 року, встановлено, що настання смерті ОСОБА_9 не перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виконанням ним фізичних навантажень, з отриманням тілесних ушкоджень/їх спричиненням тощо, як було зазначено вище з кожним окремо, так ї з їх сукупністю.

Отже, показання обвинуваченого повністю узгоджуються і не суперечать показам свідків допитаних у суді, дослідженим судом письмових доказів.
При цьому розгляд кримінального провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Згідно частини 1 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно статті 91 КПК України.

Всі досліджені доказі є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою та взаємопов`язані у зазначеному кримінальному провадженні.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 406 КК України правильна, оскільки ОСОБА_7 , порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь небезпеки вчиненого, те, що вчинено нетяжкий злочин, особу обвинуваченого, який на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, характеризується по місцю роботи позитивно, посередня характеристика з військової частини НОМЕР_1 за місцем проходження військової служби, а також позицію потерпілої, яка просила призначити покарання обвинуваченому пов`язаного з позбавленням волі, враховуючи також позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вказані обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого до покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям в межах передбаченої санкцією ч. 2 ст. 406 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, потерпілою подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

В судовому засіданні обвинуваченим позов потерпілої визнано частково.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 статті 1167 ЦК України.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом статті 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду.

Таким чином, саме обвинувачений ОСОБА_7 повинен відповідати за завдану моральну шкоду.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її спричинила. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань і має бути розумним та справедливим.

Вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки ОСОБА_5 скоєним злочином, була завдана моральна шкода, яка полягала в моральних душевних стражданнях, переживаннях, знервованістю та розпачем. Виходячи із принципу розумності, справедливості та ту обставину, що обвинуваченим визнано цивільний позов частково, суд оцінює моральну шкоду завдану потерпілій ОСОБА_5 , у розмірі 100 000грн. з урахування той обставини, що обвинуваченим під час розгляду кримінального провадження частково відшкодовано шкоду у розмірі 4 000,00рн., то слід стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 96 000грн.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню із обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

Зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_7 з 05.10.2020 року по 31.03.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта - 6 382,80рн.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 96 000грн.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1