ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/132/22 Справа № 208/2251/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та звільнено обвинувачених від кримінальної відповідальності.
Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_14 понесені ним процесуальні витрати на отримання правової допомоги у загальній сумі 40 000 гривень, з яких:
- з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто десять тисяч гривень;
- з обвинуваченого ОСОБА_9 стягнуто шість тисяч гривень;
- з обвинуваченого ОСОБА_11 стягнуто шість тисяч гривень;
- з обвинуваченого ОСОБА_10 стягнуто шість тисяч гривень;
- з обвинуваченого ОСОБА_12 стягнуто шість тисяч гривень;
- з обвинуваченого ОСОБА_13 стягнуто шість тисяч гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 залишено без розгляду, та роз`яснено його право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою суду першої інстанції встановлено, що відповідно до обвинувального акту, 25.04.2011 року приблизно о 20.45 годині ОСОБА_12 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_13 перебували біля магазину «Продукти», розташованого по вул. Осіпенко, 109, в м. Дніпродзержинську, де спілкувались між собою. В цей час до вказаного магазину підійшов раніше незнайомий їм ОСОБА_14 , який привітався з неповнолітнім ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Після цього неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 умисно, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, почали висловлюватись на адресу ОСОБА_14 грубою нецензурною лайкою. З метою уникнення виниклого конфлікту, припинення подальших хуліганських дій з боку вказаних осіб ОСОБА_14 пішов у бік свого будинку, а неповнолітній ОСОБА_9 в цей час по мобільному телефону зателефонував своєму батькові ОСОБА_7 та попросив його втрутитися в конфлікт, який стався.
Приблизно о 21.00 ОСОБА_7 на власному автомобілі ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , разом із сином ОСОБА_7 та племінником ОСОБА_10 приїхали до магазину «Продукти», де їх чекали неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Коли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вийшли з автомобіля, неповнолітній ОСОБА_9 вказав їм на ОСОБА_14 , який в цей час перебував на відстані 10-15 м від вищезазначеного магазину на протилежному боці проїжджої частини, а саме на зупинці громадського транспорту «вул. Осіпенко», розташованій по вул. Романківській в м. Дніпродзержинську, разом із дружиною ОСОБА_15 , тещею ОСОБА_16 та малолітнім сином.
Використовуючи малозначний привід і маючи умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, за попередньою домовленістю ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітнім ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли до ОСОБА_14 , озброївшись при цьому предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень у вигляді металевого ланцюга, ножа та дерев`яної палки.
Розуміючи злочинний намір зазначених осіб та не бажаючи продовження з їх боку хуліганських дій, ОСОБА_14 відкликав у сторону раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , оскільки він був старшим за віком, запропонувавши йому припинити подальші протиправні дії.
Проте, ОСОБА_7 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, замахнувся рукою на ОСОБА_14 , намагаючись вдарити його. Захищаючись від удару, ОСОБА_14 відштовхнув від себе ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приєднались до протиправних дій ОСОБА_7 , та, реалізуючи свій спільний злочинний намір, діючи групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись протиставити себе існуючим нормам і правилам поведінки у суспільстві, діючи узгоджено, з особливою зухвалістю, підвергли ОСОБА_14 побиттю, обступивши його з різних боків, наносячи одночасно численні удари руками, ногами по різним частинам тіла та по голові потерпілого.
При цьому, ОСОБА_13 , тримав у руках ніж, тим самим погрожуючи ОСОБА_14 його застосуванням. Від завданих ударів ОСОБА_14 упав на землю, а ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 продовжили його побиття, наносячи спільно удари по різним частинам тіла та голові, висловлюючись при цьому в бік потерпілого грубою нецензурною лайкою, принижуючи його честь та гідність, у присутності громадян та малолітнього сина, які знаходилися поряд.
На неодноразові законні вимоги присутніх громадян про припинення протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 на деякий час припинили побиття потерпілого, а останній, скориставшись відсутністю уваги з їх боку, піднявся на ноги та почав тікати в бік магазину «Продукти», розташованого по вул. Осіпенко, 109 в м. Дніпродзержинську, на протилежному боці.
Побачивши це, зазначені особи наздогнали ОСОБА_14 та, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись протиставити себе існуючим нормам і правилам поведінки у суспільстві, діючи узгоджено групою осіб, з особливою зухвалістю, умисно продовжили його побиття, наносячи спільно удари по різним частинам тіла та і голові руками, ногами та предметом, заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень (металевим ланцюгом). Коли ОСОБА_14 вирвався від нападників та став тікати у бік свого будинку, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 наздогнали його на розі вул. Осіпенко та АДРЕСА_1 та, не реагуючи на неодноразові зауваження громадян, які намагались припинити їх хуліганські дії, продовжили побиття ОСОБА_14 , наносячи йому чисельні удари руками, ногами та предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень (металевим ланцюгом та дерев`яною палкою) по всім частинам тіла потерпілого.
Під час побиття ОСОБА_14 від нанесених ударів неодноразово падав та піднімався на ноги, при цьому сторонні громадяни приймали активну участь у припиненні побиття останнього, але хуліганські дії ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , завзято та довгостроково тривали протягом близько 20 хв., та супроводжувались особливою зухвалістю. При цьому, нападники висловлювались в адресу ОСОБА_14 грубою нецензурною лайкою, намагаючись протиставити себе існуючим в суспільстві нормам поведінки і моралі.
Незаконні хуліганські дії ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , були припинені 25.04.2011 року приблизно о 21.20 год. завдяки наполегливим вимогам громадян ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_21 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закритої черепно- мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку 1 ступеню, післятравматичним отитом; перелому човноподібної кістки лівої кісті; синців, саден на тулубі, кінцівках.
Закрита черепно-мозкова травма з синцем на голові та забоєм нижньої щелепи справа, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку 1 ступеню та ускладнилась післятравматичним отитом, відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таких, що викликали розлад здоров`я понад 6, але менше 21 дня.
Пошкодження у вигляді перелому човноподібної кістки лівої кісті - відноситься до середньої ступені тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавших розлад здоров`я більше 21 дня.
Досудовим слідством умисні дії ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , кожного окремо кваліфіковані як кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.
Крім цього, під час хуліганських дій ОСОБА_7 , 25.04.2011 року, близько о 21.15 год. знаходячись на розі вул. Осіпенко та вул. Романківської в м. Дніпродзержинську, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , утримуючи дерев`яну палку в правій руці, реалізуючи свій злочинний намір, умисно наніс такою потерпілому удар по лівій руці.
В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_14 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому човноподібної кістки лівої кісті, які відносяться до середньої ступені тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши розлад здоров`я більше 21 дня.
Досудовим слідством зазначені умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 УК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Суд першої інстанції зробив висновок про необхідність задоволення клопотання сторони захисту, та закриття кримінального провадження на підставі ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, і звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, оскільки строки давності у вказаному кримінальному провадженні закінчились, даних про притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, ухилення від суду, і як слідство переривання строків давності, у суду не має. Обвинувачені, проти закриття кримінального провадження з зазначеної нереабілітуючої підстави, не заперечували.
Суд першої інстанції також зробив висновок про необхідність задовольнити клопотання потерпілого та розподілити процесуальні витрати, стягнувши на користь потерпілого ОСОБА_14 з обвинуваченого ОСОБА_7 десять тисяч гривень, з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 по шість тисяч гривень з кожного, враховуючи обставини справи та ступень вини кожного з обвинувачених, як вона визначена в обвинувальному акті та досліджена судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, в якій, з урахуванням уточненої, просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_14 понесених ним процесуальних витрат на отримання правової допомоги у загальній сумі 40 000 грн.
Просив постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у стягненні на користь потерпілого понесених ним процесуальних витрат на отримання правової допомоги у загальній сумі 40 000 грн.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що акти виконаних робіт, наданих захисниками ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , викликають сумніви у їх достовірності.
Апелянт зазначив, що в акті виконаних робіт захисника ОСОБА_22 зазначено загальну кільківсть часу, витрачену на участь у кримінальному провадженні 40 годин, які оцінені у 9000 грн. При цьому, апелянт зазначив, що загальна кількість витраченого часу на досудовому розслідуванні:
- участь у слідчих діях 2 години;
- ознайомлення з матеріалами справи 45 хвилин.
Апелянт також зазначив, що захисник ОСОБА_22 приймав участь у 14 судових засіданнях, і сумарна кількість часу, витраченого на участь у цих засіданнях складає 13,65 годин.
Апелянт вважає, що кількість витраченого часу, який вказано в акті виконаних робіт перевищує реальну кількість витраченого захисником часу більше, ніж у 2 рази.
Апелянт також вказав, що захисник ОСОБА_23 приймав участь у 46 судових засідання, у тому числі у 14 судових засіданнях разом із захисником ОСОБА_22 , і витратив на це загальну кількість часу у розмірі 18,62 год, при цьому, з цих 42 засідань більшість тривала 2-8 хвилин через неявку учасників, і реальна правова допомога у цей час захисником не надавалась.
Також апелянт зазначив, що захисник ОСОБА_23 включив до акту виконаних робіт участь у слідчих діях не тільки як представника потерпілого, а й як представника свідків, і таке відшкодування правової допомоги чинним законодавством не передбачено.
Потерпілий ОСОБА_14 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що до пункту 4 акта виконаних робіт адвокатом ОСОБА_23 помилково включено участь під час допиту свідків.
Зазначив, що у суму 3000 грн (п. 4 акта виконаних робіт) включено витрати потерпілого на участь адвоката під час одночасного допиту потерпілого та підозрюваного ОСОБА_7 .
Потерпілий вважає, що суд першої інстанцій правомірно стягнув з обвинувачених понесені ним витрати саме у такому розмірі, оскільки вони пов`язані з наданням йому правової допомоги у вказаному кримінальному провадженні протягом 10 років.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції зробив висновок про необхідність розподілити процесуальні витрати таким чином: на користь потерпілого ОСОБА_14 з обвинуваченого ОСОБА_7 вирішено стягнути десять тисяч гривень, з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вирішено стягнути по шість тисяч гривень з кожного, враховуючи обставини справи та ступень вини кожного з обвинувачених, як вона визначена в обвинувальному акті та була досліджена судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі №372/3192/18)
З матеріалів провадження вбачається, що між адвокатами ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та потерпілим ОСОБА_14 були укладені договори про надання правової допомоги, що не спростовується, та не оспорюється стороною захисту.
З ухвали суду першої інстанції вбачається, що в ході судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про закриття провадження на підставі ст. 49 КК України, за закінченням строків давності, проти чого потерпілий не заперечував, при цьому потерпілий заявив клопотання про стягнення з обвинувачених процесуальні витрати на правову допомогу.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу - сторона захисту покладалася на розсуд суду, не заперечуючи при цьому проти заявленого потерпілим розміру процесуальних витрат.
Колегія суддів зазначає, що з матеріалів провадження не вбачається, що стороною захисту було оспорено такі документи як договори про надання правової допомоги, укладені між адвокатами ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та потерпілим ОСОБА_14 , квитанції до прибуткового ордеру від 18.06.2021 року, 30.07.2015 року, 30.05.2014 року, та від 09.04.2012 року про оплату послуг до вказаного договору на загальну суму 40 000 грн, акти приймання-передачі наданих послуг на вказану суму від 18.06.2021 року.
При цьому колегія суддів погоджується з оцінкою доказів та зазначеним мотивуванням судом першої інстанції щодо обґрунтованості понесених витрат потерпілим за надання правової допомоги адвокатами, в тому числі і щодо опису виконаних робіт.
З урахуванням того, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення, а також того, що сторона захисту не заявляла відповідного клопотання в суді першої інстанції про зменшення заявлених витрат і не оспорювала докази, які їх підтверджували, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про стягнення з обвинувачених на користь потерпілого витрат на відшкодування витрат на правову допомогу у загальному розмірі 40 000 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та вважає за необхідне залишити ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року без змін.
Керуючись ст. ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4