справа № 208/3447/22
№ провадження 1-кс/208/834/22
УХВАЛА
Іменем України

25 липня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000212від 18.07.2022 року за ст. 290 КК України, -

встановив:
Дізнавач звернувся до суду із погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на вилучене в ході огляду 16.07.2022 року майно, а саме: автомобіль «Volkswagen Passat»чорного кольору номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно іноземного свідоцтва про реєстрацію автомобіля № НОМЕР_3 , являється ОСОБА_7 , позбавивши права на відчуження, розпоряджання та користування автомобілем.
З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 16.07.2022 року о 16.51 год. за адресою м. Кам`янське, вул. Стасова, 79 працівниками ТСЦ 1244 було оглянуто автомобіль "Volkswagen Passat" д.з. НОМЕР_2 , власником є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки якого було виявлено, що номер кузова автомобіля було замінено.
16.07.2022 СОГ Камянського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, було оглянуто автомобіль «Volkswagen Passat»чорного кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 . В ході огляду було встановлено, що він-код автомобіля має сліди вварювання(заміни).

Під час огляду, було вилучено автомобіль «Volkswagen Passat», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 та поміщено на зберігання до майданчик тимчасового тримання автотранспорту за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Медична 15, та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 поміщено до спец. пакету № KIV 2136250.
Для з`ясування істини у кримінальному провадженні, необхідно провести судово-криміналістичну експертизу ідентифікації номерів транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу, а саме автомобіля «Volkswagen Passat»чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 .
На думку дізнавача,вказаний транспортний засіб має суттєве значення для повного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення обставин кримінального правопорушення, а також відповідно ст.98 КПК України, він є речовим доказом, так як містить в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Необхідність арешту майна зумовлюється тим, що не застосування цього заходу спричинить можливість подальшого відчуження, переховування, знищення та втрати транспортного засобу.
У судовому засіданні дізнавач підтримав клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 16.07.2022р., витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.07.2022р.,висновок експертного дослідження від 16.07.2022р., постанова про визнання речовими доказами, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наразі транспортний засіб має ознаки предмету злочину та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики відчуження, переховування, знищення та перетворення предмету злочину.

Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.

На підстав і вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).

Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Дізнавачем доведено, що незастосування заборони відчужувати зазначене в клопотанні майно може ускладнити розслідування, але не доведено, що незастосування заборони володіння та користування зазначеним майном може призвести до пошкодження, псування, знищення або втрати майна.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде, враховуючи зміст клопотання та пояснення дізнавача та представника власника майна, застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.
Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання дізнавача задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду 16.07.2022 року майно, а саме: автомобіль «Volkswagen Passat»чорного кольору номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно іноземного свідоцтва про реєстрацію автомобіля № НОМЕР_3 , являється ОСОБА_7 , позбавивши його права на відчуження, розпоряджання та користування автомобілем.
Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1