У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000233.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.12.2022 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що висновки суду про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.
Ризик впливу на свідків не доведений, оскільки у справі лише 2 свідки, якими є мати обвинуваченого та інша особа, яка допитана за несправжніми анкетними даними, а ризик переховування не підтверджений, оскільки ОСОБА_5 самостійно з`явився до суду, під час вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу.
На думку захисника, судом не прийнято до уваги того, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце мешкання, на даний час не працює в правоохоронних органах, проживає з матір`ю, батьки обвинуваченого ОСОБА_5 мають постійних дохід, що забезпечить останнього у разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000233, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики можливого переховування від суду, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшились та продовжують існувати. На даний час триває судовий розгляд, і, завершити його до строку дії запобіжного заходу, не є можливим.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який до затримання працював у правоохоронних органах, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики, а саме переховування від суду та впливу на свідків є дійсними, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків. Суд зазначив, що ризики перешкоджання досудовому розслідуванню та вчинення інших кримінальних правопорушень прокурором не доведені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, до затримання працював у правоохоронних органах, тобто обізнаний з методами їх роботи. Судове провадження на даний час перебуває на початковій стадії розгляду.
Наведені обставини дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або незаконно впливати на свідків, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінального правопорушення та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 батьків, які можуть його забезпечити, у разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то ці обставини, не спростовують висновків суду про можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3