Провадження № 1-кп/344/1159/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищої освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого 28.08.2021 року Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді двохсот громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, в грудні 2020 року у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З метою реалізації свого протиправного умислу, маючи навички роботи із комп`ютерною технікою та інтернет-ресурсами, використовуючи електронно-обчислювальну техніку, а саме мобільний термінал з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , який працює під операційною системою, яка використовує ресурси оперативної пам`яті для проведення цифрових операцій, а також за допомогою мережі загального доступу «Інтернет» розмістив на сторінках в соціальній мережі «Facebook» із посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,« ІНФОРМАЦІЯ_3 » завідомо недостовірні публікації про продаж речей, не маючи наміру виконувати замовлення після оплати товару потерпілими.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих та з метою приховати свою протиправну діяльність, ОСОБА_4 використовував банківські картки своєї дружини ОСОБА_5 , емітовані в АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Так, 17.12.2020 ОСОБА_6 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», на сторінці соціальної мережі «Facebook» побачила рекламне оголошення та з метою придбання взуття перейшла за посиланням на публікацію, де зазначалась інформація про продаж, та обрала взуття, вартістю 605 грн, і залишила повідомлення про намір придбати обране взуття.

Побачивши повідомлення ОСОБА_6 у соціальній мережі «Facebook», у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, не маючи наміру відправляти ОСОБА_6 оплачений товар, під час листування в соціальній мережі «Facebook», ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 605 грн на банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_2 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.

Наступного дня, 18.12.2020, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу взуття, ОСОБА_6 добровільно перерахувала через мобільний додаток на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 605 грн, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 605 грн.

Окрім цього, 24.12.2020 ОСОБА_7 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», на сторінці соціальної мережі «Facebook» побачила рекламне оголошення та з метою придбання жіночого одягу перейшла за посиланням на публікацію, де зазначалась інформація про продаж, та обрала жіночий комбінезон, вартістю 420 грн і залишила повідомлення про намір придбати обраний товар.

Побачивши повідомлення ОСОБА_7 у соціальній мережі «Facebook», у ОСОБА_4 повторно виник протиправний умисел на незаконне заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, не маючи наміру відправляти ОСОБА_8 оплачений товар, під час листування в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 420 грн на банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_2 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.

Згодом, 24.12.2020, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу жіночого одягу, ОСОБА_7 добровільно перерахувала через мобільний додаток на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 420 грн, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 420 грн.

Також, 21.01.2021 ОСОБА_9 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», у соціальній мережі «Facebook», побачила рекламу із сторінки користувача з посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з метою придбання дитячого одягу перейшла за посиланням на публікацію, де зазначалась інформація про продаж, обрала дитячі кофти 2 шт, загальною вартістю 675 грн і залишила повідомлення про намір придбати обраний товар.

Побачивши повідомлення ОСОБА_9 у соціальній мережі «Facebook», у ОСОБА_4 повторно виник протиправний умисел на незаконне заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, не маючи наміру відправляти ОСОБА_9 оплачений товар, під час листування в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 675 грн на банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_2 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.

Наступного дня, 22.02.2021, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу дитячого одягу, ОСОБА_9 добровільно перерахувала через мобільний додаток «Рейфайзен Банк Аваль» на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 675 грн, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 675 грн.

Також, в лютому 2021 року, ОСОБА_10 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», на сторінці соціальної мережі «Facebook» побачила рекламне оголошення та з метою придбання жіночого одягу перейшла за посиланням на публікацію, де зазначалась інформація про продаж, обрала жіночу кофту, вартістю 370 грн і залишила повідомлення про намір придбати обраний товар.

Побачивши повідомлення ОСОБА_10 у соціальній мережі «Facebook», у ОСОБА_4 повторно виник протиправний умисел на незаконне заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, не маючи наміру відправляти ОСОБА_11 оплачений товар, під час листування в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 370 грн на банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_3 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.

Так, 19.02.2021, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу жіночого одягу, ОСОБА_10 добровільно перерахувала через мобільний додаток «Приват Банк» на банківську картку № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 370 грн, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 370 грн.

Також, 13.03.2021 ОСОБА_12 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», на сторінці соціальної мережі «Facebook» побачила рекламне оголошення та з метою придбання дитячого одягу перейшла за посиланням на публікацію, де зазначалась інформація про продаж, обрала дитячі кросівки, вартістю 310 грн і залишила повідомлення про намір придбати обраний товар.

Побачивши повідомлення ОСОБА_12 у соціальній мережі «Facebook», у ОСОБА_4 повторно виник протиправний умисел на заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, не маючи наміру відправляти ОСОБА_11 оплачений товар, під час листування в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_12 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 310 грн на банківську платіжну картку емітовану в АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_3 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.

Того ж дня, 13.03.2021, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу дитячих кросівок, ОСОБА_12 добровільно перерахувала через мобільний додаток «Приват 24» на банківську № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 310 грн, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 310 грн.

Також, 16.04.2021 ОСОБА_13 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», у соціальній мережі «Facebook», побачила рекламу із сторінки користувача з посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою придбання жіночого одягу перейшла за посиланням на публікацію, де зазначалась інформація про продаж, обрала жіночий костюм, вартістю 385 грн і залишила повідомлення про намір придбати обраний товар.

Побачивши повідомлення ОСОБА_13 у соціальній мережі «Facebook», у ОСОБА_4 повторно виник протиправний умисел на незаконне заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, не маючи наміру відправляти ОСОБА_11 оплачений товар, під час листування в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_13 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 385 грн на банківську платіжну картку емітовану в АТ «Ощадбанк» із № НОМЕР_3 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.

Того ж дня, 16.04.2021, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу жіночого костюму, ОСОБА_13 добровільно перерахувала через мобільний додаток «Приват 24» на банківську № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 385 грн, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 385 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що на момент вчинення ним кримінальних правопорушень в нього народилася дитина та не було коштів їх утримувати, він вирішив заробити їх за допомогою вчинення шахрайських дій шляхом виставлення на продаж через мережу Фейсбук різних товарів, про що викладав відповідні оголошення та пропозиції продажу. Йому на картку перераховували кошти за придбану річ, однак він її не відправляв. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.3 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи із засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року (справа N 750/5031/18, провадження N 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 Кримінального кодексу України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, а саме що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання і такі знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав вину у скоєному, відшкодував потерпілим завдані збитки, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення злочину, розкаяння у вчиненому, та сам відшкодував завдані збитки), з урахуванням позиції сторони обвинувачення (прокурора), який при призначенні покарання обвинуваченому просила застосувати вимоги ст. 69 КК України та призначити основне покарання у виді штрафу, позиції потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають та просять його суворо не карати, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч.3 ст. 190 Кримінального кодексу України, із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, у вигляді штрафу.

Суд вважає, що призначене покарання буде необхідним та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення, призначаються лиш у випадку, якщо менш суворе покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_14