У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2953/22

№ 1-кс/183/766/22

21 червня 2022 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора Сватівської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 квітня 2022 року за № 0000143 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
21 червня 2022 року прокурор звернулась до суду з клопотанням, в якому посилається на те, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, скоїла кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; На території України не допускається розташування іноземних військових баз; Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIII, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Частиною 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-УІІІ, військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.
Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку із веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, захоплено смт. Троїцьке Сватівського району Луганської області.
У зв`язку із веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, у період часу з 24.02.2022 до березня 2022, більш точний час під час проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим захоплено смт. Троїцьке Сватівського району Луганської області, у зв`язку із чим, на підтвердження контролю над містом, на будівлі Троїцької селищної ради Луганської області, розташованої за адресою: Луганська обл., Сватівський район, смт. Троїцьке, просп. Перемоги, буд. 60 незаконними збройними формуваннями встановлено прапор т.зв. «ЛНР».
Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що 24 березня 2022 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста з питань управління нерухомим майном відділу житлового - комунального господарства виконавчого комітету Троїцької селищної ради, перебуваючи у смт. Троїцьке Сватівського району Луганської області, достовірно знаючи про незаконність дій співучасників збройних формувань так званої «ЛНР» та окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи з єдиним злочинним умислом з мотивів заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою зміни меж території України та поширення на неї впливу РФ, перешкоджання євро інтеграційному курсу розвитку України, встановлення контролю РФ над політичними та економічними процесами в Україні, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території в смт. Троїцьке Сватівського району Луганської області надала свою добровільну згоду на призначення її на посаду заступника голови адміністрації Троїцького району т.зв. «ЛНР».
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , з 24.03.2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у смт. Троїцьке приступила до виконання обов`язків заступника голови адміністрації Троїцького району т.зв. «ЛНР» незаконно створеної окупаційною адміністрацією РФ та в умовах воєнного стану, під час Російсько-Української війни, співпрацює з представниками органів окупаційної влади РФ, сприяє їм внезаконному захопленні державної влади та території України з метою подальшого становлення та легалізації на ТОТ Луганської області т.зв. «ЛНР».
Прокурор, посилаючись на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами та остання 13.06.2022 року належним чином повідомлена про пред`явлену підозру, враховуючи покарання, яке може загрожувати підозрюваній у випадку засудження за пред`явленою підозрою - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, просить накласти арешт на майно, належне підозрюваній ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме: земельну ділянку № НОМЕР_1 , з кадастровим номером::07:003:0067, за адресою: Луганська обл., Троїцький р., Демино-Олександрівська с/рада, відповідно свідоцтва про право на спадщину № 535, виданого 02.08.2016 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області; земельну ділянку № НОМЕР_2 , з кадастровим номером: :07:003:0066, за адресою: Луганська обл., Троїцький р-н., Демино-Олександрівська с/рада, відповідно свідоцтва про право на спадщину № 534, виданого 02.08.2016 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області; 1/2 житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , № 19833885, відповідно рішення Троїцького районного суду Луганської області, серія та номер: 433/1359/13-ц, виданого 12.12.2013 року Троїцьким районним судом Луганської області, які належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

В обґрунтування необхідності накладення арешту вказує, що з аналізу матеріалів кримінального провадження існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_4 , на яке слід накласти арешт, підлягає конфіскації майна, як виду покарання за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та відповідно до положень ст. 170 КПК України майно ОСОБА_4 необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання. Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що остання, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту. Право володіння підозрюваної ОСОБА_4 вказаним майном підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до його відчуження підозрюваною на користь третіх осіб, що унеможливить застосування до останньої конфіскації майна у межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В судове засідання прокурор не з`явилася, надавши заяву про розгляд вказаного клопотання без її участі.
Власник майна - підозрювана, в судове засідання не викликалися в силу положення ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурором в клопотанні доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, докази, подані в його обґрунтування, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом досліджено витяг з ЄРДР від 20 червня 2022 року, у відповідності до якого 06 травня 2022 року до ЄРДР за № 0000143 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме про те, що ОСОБА_4 з 24.03.2022 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у смт.Троїцьке приступила до виконання обов`язків заступника голови адміністрації Троїцького району т.зв. "ЛНР" незаконно створеної окупаційною адміністрацією РФ та в умовах воєнного стану, під час Російсько-Української війни, співпрацює з представниками органів окупаційної влади РФ, сприяє їм в незаконному захопленні державної влади та території України з метою подальшого становлення та легалізації на ТОТ Луганської області т.зв. "ЛНР".

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

13 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, яку направлено в порядку ч.8 ст.135 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

З наданого прокурором доказу на підтвердження права власності - інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належать:

- земельна ділянка № НОМЕР_1 , з кадастровим номером::07:003:0067, за адресою: Луганська обл., Троїцький р-н., Демино-Олександрівська с/рада, відповідно свідоцтва про право на спадщину № 535, виданого 02.08.2016 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області;
- земельна ділянка №173-1, з кадастровим номером: :07:003:0066, за адресою: Луганська обл., Троїцький р-н., Демино-Олександрівська с/рада, відповідно свідоцтва про право на спадщину № 534, виданого 02.08.2016 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області;
- 1/2 житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно рішення Троїцького районного суду Луганської області, серія та номер: 433/1359/13-ц, виданого 12.12.2013 року Троїцьким районним судом Луганської області.
Санкція кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наданими в обґрунтування клопотання доказами прокурором доведено, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, оскільки підозрювана, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту; накладенням арешту на майно може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання; арешт накладається на майно підозрюваної за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; майно не відноситься до переліку майна, щодо якого існують заборони накладення арешту; існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, з огляду на викладене вище, є розумним та співрозмірним заходом обмеження права власності та буде відповідати завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора і наслідки арешту майна для підозрюваної у виді заборони відчуження майна не перешкоджає вжиттю такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, з огляду на те, що в своєму клопотанні прокурор хоча й просить накласти арешт у вигляді заборони обмеження користуватися майном, однак не обґрунтовує необхідність вжиття більш обтяжливих способів арешту майна, слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна в силу ч. 4 ст. 173 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
клопотання прокурора Сватівської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 квітня 2022 року за № 0000143 задовольнити частково.

Накласти арешт з забороною права відчуження на майно, належне підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельну ділянку № НОМЕР_1 , з кадастровим номером::07:003:0067, за адресою: Луганська обл., Троїцький р-н., Демино-Олександрівська с/рада, відповідно свідоцтва про право на спадщину № 535, виданого 02.08.2016 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області;
- земельну ділянку №173-1, з кадастровим номером: :07:003:0066, за адресою: Луганська обл., Троїцький р-н., Демино-Олександрівська с/рада, відповідно свідоцтва про право на спадщину № 534, виданого 02.08.2016 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області;
- 1/2 житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , № 19833885, відповідно рішення Троїцького районного суду Луганської області, серія та номер: 433/1359/13-ц, виданого 12.12.2013 року Троїцьким районним судом Луганської області, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Виконання ухвали покласти на прокурора Сватівської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 .

Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні від 06 квітня 2022 року за № 0000143.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1