Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 711/4047/22
номер провадження 1-кп/695/383/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в залі судового засідання клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000092 від 17.05.2022 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
30.08.2022р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з Черкаського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000092 від 17.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Прокурор у підготовчому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, посилаючись на ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Прокурор вказав, що ризики визначені ст.177 КПК України продовжують існувати і по даний час, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може продовжити злочинну діяльність та незаконно впливати на свідків, а тому не застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи тяжкість санкції, дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальну діяльність, у якій він обвинувачується. Оскільки на даний час в Україні діє воєнний стан, продовження вказаної кримінальної діяльності набуває особливо небезпечного характеру, так як може завдати реальної та значної шкоди обороноздатності держави, призвести до загибелі людей або інших тяжких наслідків, зокрема зруйнування чи пошкодження військових об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури.
Разом із цим, прокурор вказує на те, що обвинувачений має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до української влади та українського населення в цілому, підтримує російські війська, та на сьогоднішній день в умовах воєнного стану має можливість виїхати без документів до інших країн для оформлення статусу біженця. Крім того прокурор вказував, що обвинувачений також може впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженні, які вказують на вину обвинуваченого та є його працівниками.
Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання заперечував та вказав, що підозра належним чином не обґрунтована та дії ОСОБА_7 кваліфіковані невірно та мали б бути кваліфіковані за ст. 114-2 КК України. Обвинувачений є фізичною особою-підприємцем, має постійний дохід, що вказує на його міцні соціальні зв`язки та має особисте житло, має на утриманні цивільну дружину, яка є онкохворою та має інвалідність, а тому просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строків його тримання під вартою, підтримав свого захисника та вказував, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, має постійне місце проживання та може виконувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, вчиненого під час дії воєнного стану.
03.06.2022р. на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.07.2022 включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.
25.07.2022р. на підставі постанови заступника керівника Черкаської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000092 продовжено до 3-х місяців, тобто до 02.09.2022 включно.
27.07.2022р. ухвалою слідчого судді Соснівського районного м. Черкаси щодо підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 30 (тридцять) днів.
За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.
Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, в даному випадку доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу повністю доведені, а самесуд вважає встановленим продовження існування ризику можливості спроби обвинуваченого переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити почате.

Суд вважає, що на цей час існують правові підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду цього клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи наявність їх існування, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення злочину; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді 15 років або довічного позбавлення волі, у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, під час збройної агресії російської федерації проти України, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, суд вважає, що за час тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності, тому продовжує для обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

При цьому, визначаючи вказаний вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим на даному етапі заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, варто звернути увагу, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, що відповідно до засад державної політики має неабиякий негативний вплив на зміст визначальних засад правопорядку у суспільстві. А тому, дії та поведінка обвинуваченого, як вони зазначені у обвинувальному акті, в контексті обставин життєдіяльності обвинуваченого та запровадження в державі воєнного стану свідчить про недостатність застосування до обвинуваченого менш суворих заходів, оскільки такі запобіжні заходи на теперішній час не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки останнього.
Надаючи правову оцінку доводам сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 та неналежного обвинувального акту, суд зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням має підтверджуватися наявними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження на час пред`явлення підозри.
Сукупність цих доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування чи судового розгляду.
При цьому, слід зауважити, що суд на даному етапі не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження при розгляді справи по суті, зокрема наявності достатніх підстав для встановлення вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні чи правомірність кваліфікації дій обвинуваченого.
У свою чергу при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою необхідно встановити те, що заявлений ризик, який слугував підставою для застосування такого запобіжного заходу не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою тільки, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, що продиктовано нормами ч. 3 та ч. 5 ст. 199 КПК України.
Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі в тому числі довічне позбавлення волі, що є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування, тиску на свідків, тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Інші доводи сторони захисту також не заслуговують на увагу, оскільки стороною захисту жодних доказів реєстрації ОСОБА_7 фізичною особою-підприємцем, перебування в нього на утриманні неповнолітніх дітей чи цивільної дружини з інвалідністю не надано. Крім того, вказані обставини не можуть свідчити про припинення чи зменшення зазначених вище ризиків та не можуть бути достатніми стримуючими факторами для втечі чи уникнення можливості вчинення кримінальних правопорушень в майбутньому.
Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при продовженні застосування запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що виключає можливість застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Керуючись ст.,ст. 177,178, 183, 314 317 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто по 30 жовтня 2022 року (включно), без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3