УХВАЛА

23 травня 2022 року
м. Київ
справа № 355/1748/18
провадження № 51-5755 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року щодо нього,

встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2022 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків, зазначених у вказаній ухвалі не усунув.

Так, надана на усунення недоліків уточнена касаційна скарга, є спільною касаційною скаргою засудженого та його захисника, при цьому стороною захисту не враховано, що захисник ОСОБА_5 до Верховного Суду із касаційною скаргою в інтересах ОСОБА_4 не звертався, а недоліки касаційної скарги залишеної без руху можуть бути усунуті лише особою, касаційну скаргу якої залишено без руху - у даному випадку засудженим.

Також, ОСОБА_4 неусунуто недоліки щодо обґрунтування вимог касаційної скарги, тобто порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України.

Зокрема, в уточненій касаційній скарзі засуджений вказує, що оскаржувані судові рішення є незаконними з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України), однак порушує вимогу про зміну судових рішень шляхом застосування приписів ст. 75 КК України, що є іншою підставою для зміни судових рішень, про було вказано в ухвалі Суду від 11 квітня 2022 року.

Також, зазначено про порушення судом апеляційної інстанції п. 3 ч. 1 ст. 407 та

ч. 1 ст. 421 КПК України, що є безвідносним до предмету оскарження у касаційному порядку, оскільки апеляційним судом постановлено судове рішення у формі ухвали, а не вироку.

Разом з цим, касаційна скарга повторно містить доводи щодо незаконності вирішення судом цивільного позову, однак засудженим не враховано, що вирок місцевого суду в цій частині скасовано оскаржуваною ухвалою апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Натомість, касаційна скарга доповнена доводами, які стоються неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК України у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути засудженому ОСОБА_4 касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Що стосується клопотання засудженого про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, то в силу ч. 1 ст. 430 КПК України, дане питання вирішується після відкриття касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року щодо нього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3