Справа № 364/262/22
Провадження № 1-кп/364/46/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 03.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руде Село Володарського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні має малолітнього сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий у порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування встановлено, що 02 травня 2022 року приблизно о 18-й годині ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої вушної раковини своїй матері - потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинивши їй тілесні ушкодження у виді забою правої вушної раковини (вся передня частина раковини) розміром 7*4 см, які відносяться до легких тілесних ушкоджень відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 70 від 11.05.2022.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті визнав повністю, пояснивши, що не оспорює їх у суді, при цьому його позиція є добровільною. Також зазначив, що приблизно о 18-й годині 02 травня 2022 року, знаходячись за місцем свого проживання, наніс один удар кулаком матері в область вушної раковини. Вину визнав у повному обсязі, жодної обставини, викладеної у обвинувальному акті не заперечував, щиро розкаявся у вчиненому.

В судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. При цьому зазначила, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просила суворо не карати останнього.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони сторонами кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у його добровільності та істинності позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному та касаційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Тому, суд допитавши обвинуваченого, обмежив дослідження фактичних обставин дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу та дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно як умисне легке тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання згідно ст. 65 КК України обвинуваченому суд враховує наступні обставини:

-ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, віднесене кримінальним законом до кримінальних проступків;

- особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітнього сина, у побуті характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не військовозобов`язаний, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом під час розгляду не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд при призначенні виду та розміру покарання, необхідного і достатнього для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання - його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не значиться, є таким, що офіційно не працевлаштований, не військовозобов`язаний та раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, доходить висновку, що останньому слід призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді громадських робіт строком 80 годин, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати цілям ст.ст. 50,65 КК України.

Запобіжний захід не обирався, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100,124,349, 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору у порядку визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1