Справа № 495/3323/22
№ провадження 1-кс/495/1033/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 01.06.2022 року надійшло клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
31.05.2022 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП В Одеської області з відділу внутрішньої та власної безпеки ПО НОМЕР_1 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що 31.05.2022 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Старокозаче» з метою безперешкодного перетину державного кордону України та ухилення від військової служби, надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 14.11.2020 та довідку військово-лікарської комісії №4851 від 26.04.2022, видані ІНФОРМАЦІЯ_3 з явними ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблений документ.

За даним фактом 01.06.2022 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Постановою про доручення речового доказу до матеріалів кримінального провадження виявлені 31.05.2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 у приміщенні ПП «Старокозаче» документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 14.11.2020, видане ІНФОРМАЦІЯ_4 , що упаковано до спеціального пакету FPS 5009316 із зазначенням вмісту; довідку військово-лікарської комісії №4851 від 26.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які упаковано до спеціального пакету FPS 5009312 із зазначенням вмісту визнані речовими доказами в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000159.

Дізнавач з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також враховуючи те, що вилучене майно має значення речових доказів по даному кримінальному провадженню, з метою їх збереження, просив накласти арешт на вилучене майно.

Позиції сторін.
В судове засідання дізнавач не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотивація суду.
Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000159 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документа.

Так згідно з повідомлення начальника відділу внутрішньої та власної безпеки По НОМЕР_1 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України за вих. №16/107 від 31.05.2022 про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення, 31.05.2022 громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою безперешкодного перетину кордону надав документи з ознаками підробки, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 14.11.2020, видане ІНФОРМАЦІЯ_4 , що упаковано до спеціального пакету FPS 5009316 із зазначенням вмісту; довідку військово-лікарської комісії №4851 від 26.04.2022 видану ІНФОРМАЦІЯ_4 , які упаковано до спеціального пакету FPS 5009312.

Згідно з протоколом огляду місця події від 31.05.2022 з приміщення службового кабінету пункту пропуску через державний кордон України «Старокозаче», розташований на трасі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » було вилучено:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 14.11.2020, видане ІНФОРМАЦІЯ_4 , та упаковано до спеціального пакету FPS 5009316 із зазначенням вмісту;

- довідку військово-лікарської комісії №4851 від 26.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку упаковано до спеціального пакету FPS 5009312 із зазначенням вмісту.

Зазначені документи були вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В клопотанні дізнавач просив на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 167, 170, 237 КПК України накласти арешт на «тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 14.11.2020, довідку військово-лікарської комісії №4851 від 26.04.2022.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 110 КПК України визнано речовим доказом.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене у ОСОБА_5 майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Постанова дізнавача про визнання майна речовим доказом містила лише опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України майно визнано речовим доказам, отже слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні дізнавачем зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що дізнавач не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, у кримінальному провадженні не призначено проведення експертиз з вказаним майном.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.
Враховуючи те, що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України відмовити.

Повернути вилучені 31.05.2022 в ході проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 приміщення ПП «Старокозаче» документи особі, у якої їх було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1