Справа № 128/2877/20
ВИРОК
Іменем України
29 вересня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000630 від 30.08.2020, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Браталів, Любарського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, непрацюючого, одруженого, раніше судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

30 серпня 2020 року близько 03 год 10 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі марки «Сherry», модель «Amulet», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 , приїхав з останнім у с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області в якості пасажира таксі. По приїзду в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 попросив водія автомобіля ОСОБА_6 зупинитися біля поля, що на виїзді із с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області у напрямку с. Супрунів, Літинського району Вінницької області, щоб справити природні потреби. Зупинившись у вказаному місці, ОСОБА_4 разом із водієм вийшли із автомобіля. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6 , реалізовуючи який ОСОБА_4 , діючи умисно, погрожуючи застосуванням до ОСОБА_7 стартового пістолета моделі «RETAY MOD 92», який був ним заздалегідь заготовлений, шляхом здійснення декількох пострілів вгору, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, всупереч волі власника автомобіля висловив останньому вимогу залізти в багажник вищевказаного автомобіля. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи вищевказаний пістолет таким, що являє собою реальну небезпеку для його життя чи здоров`я, усвідомлюючи відсутність можливості залишити вказане місце та чинити супротив, виконав вимогу ОСОБА_4 та заліз в багажник автомобіля. Після цього ОСОБА_4 , здійснивши знову постріл вгору з вищевказаного стартового пістолета, висловив вимогу передачі йому належного потерпілому майна. На вимогу останнього ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 блютуз гарнітуру марки «JABRA» та повідомив про наявність в автомобілі належних йому грошових коштів у сумі 400 грн. Далі ОСОБА_4 для остаточного подолання волі ОСОБА_6 здійснив ще один постріл із стартового пістолета та наказав у разі бажання збереження життя залишити дане місце події, після чого ОСОБА_6 , вилізши з багажника автомобіля, побіг у напрямку поля. В подальшому ОСОБА_4 знайшов у салоні автомобіля належні потерпілому грошові кошти у сумі 400 гривень та мобільний телефон «Huawei», моделі «Y6», чорного кольору. Скориставшись наявністю ключів до замка запалювання автомобіля, ОСОБА_4 сів за кермо та почав рух автомобіля у напрямку с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом марки «Сherry», модель «Amulet», 2007 року випуску, вартість якого відповідно до висновку експерта № 256 від 16.09.2020 становить 60420,00 грн, а також майном ОСОБА_6 , а саме: блютуз гарнітурою марки «JABRA», моделі «(300)К2146573», вартість якої відповідно до висновку експерта №724 від 28.09.2020 становить 123,94 грн, грошовими коштами у сумі 400 гривень та мобільним телефоном марки «Huawei», моделі «Y6 PRIME 2018» 3/32 GB, чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № 724 від 28.09.2020 становить 2466,66 грн, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні 28.12.2020 обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих злочинах не визнав, цивільний позов визнав частково, лише на суму 4400 грн.

В судовому засіданні 26.05.2022 обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явлених обвинуваченнях визнав частково. Суду показав, що до подій 30.08.2020 був знайомий з потерпілим ОСОБА_6 та знає його сім`ю. Пістолет, який у нього знайшли, йому подарував його знайомий. Цей пістолет хотів у нього купити ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_6 був винен йому гроші. 30.08.2020 він після роботи зустрівся з ОСОБА_6 і сказав, що забере у нього автомобіль та пістолет, а поверне тоді, як ОСОБА_6 віддасть йому гроші, які винен. Він поїхав на автомобілі Ковтуна додому. В с. Мізяківські Хутори в той день вони відпочивали з друзями (на тому місці, де знайшли гільзи). Під час відпочинку і він, і потерпілий здійснювали постріли з пістолета, щоб перевірити, що пістолет у справному стані. ОСОБА_6 також був з ними, а потім вони відвезли ОСОБА_6 додому, а самі поїхали на Житомир. Він не знає, чого так вчинив ОСОБА_6 , чого написав на нього заяву. Злочин він не вчиняв, він просто хотів, щоб ОСОБА_6 повернув йому кошти, так як у нього існував борг, який ніяким документом не підтверджувався. Він ремонтував автомобіль ОСОБА_6 , купував дорогі запчастини, але ОСОБА_6 не хотів за це повертати кошти. ОСОБА_6 дав згоду на те, що він забере у нього автомобіль, а через тиждень поверне кошти і забере автомобіль назад.

Під час судових дебатів в судовому засіданні 26.09.2022 обвинувачений ОСОБА_4 просив проявити людяність, оскільки у нього є діти, просив суворо його не карати. Також зазначив, що з приводу цивільного позову заперечень не має, якби був на волі, то працював би і сплатив потерпілому кошти.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні обставинами, в тому числі показами потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , будучи повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в судовому засіданні 28.12.2020 суду показав, що 30.08.2020 він працював таксистом. По спеціальній програмі на його телефон надійшло замовлення, треба було забрати людину зі Стрижавки та відвезти на центральний вокзал в м. Вінниця. Він під`їхав до зупинки в смт Стрижавка. Там був ОСОБА_4 , який запитав, чи зможе він відвезти його в с. Супрунів. Він сказав, що у нього замовлення на вокзал, на що ОСОБА_4 повідомив, що той хлопчина вже поїхав. Коли вони проїжджали с. Мізяківські Хутори, ОСОБА_4 сказав зупинитися, бо хоче в туалет. Вони вийшли з машини, ОСОБА_4 , щоб справити потреби, а він, щоб покурити. Коли ОСОБА_4 повернувся, він вийняв пістолет та вистрелив в повітря, а йому наказав залізати в багажник автомобіля. Він заліз у багажник і при цьому казав ОСОБА_4 , що у нього двоє дітей. Він злякався за своє життя. ОСОБА_4 сказав йому, що якщо він хоче жити, то щоб він біг. Він побіг. Але ще чув постріли після цього. Всього ОСОБА_4 здійснив 3-4 постріли. Перед тим як побігти, він передав ОСОБА_4 навушник від блютуз гарнітури, який був у нього в вусі, а телефон був в машині. Також він повідомив ОСОБА_4 , що у нього є лише 400 грн в автомобілі. До того випадку він з ОСОБА_4 знайомий не був, до нього ніколи не дзвонив. Коли він відновив свою сім-картку, до нього подзвонив ОСОБА_4 і сказав, що не хотів це робити, але так вийшло. Потім ОСОБА_4 ще дзвонив до нього, але він уже не брав трубку. В подальшому йому повернули лише техпаспорт на автомобіль та посвідчення водія. Цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що майнова шкода складається з вартості телефона 4000 грн та 400 грн, які були в його автомобілі. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн, яка виразилася у душевних стражданнях та дискомфорті, які він зазнав, він змушений був відновлювати свої документи, а також залишився без автомобіля та без заробітку, так як працював таксистом, а автомобіль залишився на арештмайданчику.

В подальшому в судові засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`являвся, подавши письмову заяву про проведення судових засідань у його відсутність.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в режимі відеоконференції зі Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області, суду показав, що працює поліцейським СМКП відділу поліції. Під час патрулювання по м. Старокостянтинів 30.08.2020 на службовий планшет надійшло повідомлення щодо автомобіля марки «Сherry», модель «Amulet» чорного кольору. Вони зупинили даний автомобіль, виявили там пістолет та вилучили його. В автомобілі знаходився водій та два пасажира. Особисто він не проводив огляд автомобіля, чекали слідчо-оперативну групу.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в режимі відеоконференції зі Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області, суду показав, що працює поліцейським СМКП відділу поліції. Під час патрулювання по м. Старокостянтинів 30.08.2020 на службовий планшет надійшло повідомлення щодо автомобіля марки «Сherry», модель «Amulet» чорного кольору. Згідно з повідомленням, чоловік незаконно заволодів транспортним засобом і при ньому може бути пістолет. Близько 11-12 год ночі було виявлено даний автомобіль, затримано чоловіка, виявлено пістолет та набої. В автомобілі були ще дві особи, які повідомили, що вони просто являються пасажира.

Від допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прокурор відмовився під час судового розгляду.

Крім того, обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000630 від 30.08.2020, згідно з яким в період часу з 03 год 10 хв до 03 год 20 хв 30.08.2020 на виїзді з с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області у напрямку с. Супрунів, Літинського району Вінницької області невідома особа, погрожуючи предметом зовні схожим на пістолет, заволоділа транспортним засобом «Cherry» модель «Amulet» 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_14 (т. 1 а.к.п. 141-142);

- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 31.08.2020, відповідно до якої матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000630 від 30.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000632 від 30.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000630 (т. 1 а.к.п. 143);

- рапортом від 30.08.2020, відповідно до якого подія прийнята та зареєстрована за № 60108901, розбій, дата скоєння: 30.08.2020 04:48:00, повідомлення надійшло від гр. ОСОБА_15 про те, що перед в`їздом до ОСОБА_16 біля тракторного стану невідомі особи нанесли т/у сину заявниці гр. ОСОБА_6 , 1992 року народження, та відібрали авто Чері чорного кольору (таксі служба 838), мобільний телефон та кошти, зі слів заявниці в нього стріляли (т. 1 а.к.п. 144);

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.08.2020, згідно з яким ОСОБА_6 написав заяву, про прийняття мір до невідомої особи, яка в період часу з 03:10 год по 03:20 год на виїзді з с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області погрожувала йому пристроєм, зовні схожим на пістолет, та заволодів транспортним засобом «Cherry» модель «Amulet», чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 (т. 1 а.к.п. 145);

- протоколом огляду місця події від 30.08.2020 та фототаблицею до протоколу, відповідно до якого слідча СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП У Вінницькій області лейтенант ОСОБА_17 , у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , за участі спеціаліста та власника транспортного засобу здійснила огляд місця події; перед початком огляду зазначеним особам було роз`яснено їхні права та обов`язки; проведення огляду фіксувалось за допомогою цифрової фотокамери «Nikon»; огляд розпочато 30.08.2020 о 05 год 16 хв та закінчено о 06 год 50 хв; під час огляду виявлено та вилучено два металевих предмета, зовні схожих на стріляні гільзи, слід транспортного засобу, який був сфотографований та поміщений до спец.пакету НПУГСУ № 12 204/086 (т. 1 а.к.п. 146-147, 148-154);

- заявою ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого від 30.08.2020 (т. 1 а.к.п. 155);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2020, відповідно до якого старшим слідчим СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітаном ОСОБА_20 в присутності понятих, ОСОБА_6 на запитання, чи впізнає він когось з осіб, зображених на фотознімках, заявив, що впізнає особу на фото № 4 як таку, що 30 серпня 2020 року із застосуванням зброї в с. Мізяківські Хутори незаконно заволоділа автомобілем «Cherry» модель «Amulet» д.н.з. НОМЕР_1 за формою обличчя, статури, носа, вух, по формі підборіддя, лобу, розрізу губ, очей, а також по формі скул (т. 1 а.к.п. 156);

- постановою про визнання та визначення місця зберігання речових доказів від 30.08.2020, відповідно до якої визнано у кримінальному провадженні № 0000630 від 30.08.2020 фото сліду протектора шин транспортного засобу, яке запаковано у спец.пакет НПУ ГСУ №INZ2041086, та два металевих предмета, ззовні схожих на стріляні гільзи, що поміщені до паперового конверту, як речовий доказ. Фото сліду протектора шин транспортного засобу, яке запаковано у спец пакет НПУ ГСУ №INZ2041086, та два металевих предмета, зовні схожих на стріляні гільзи, що поміщені до паперового конверту, долучено до матеріалів кримінально провадження (т. 1 а.к.п. 157);

- клопотанням слідчого відділу Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 про арешт майна від 30.08.2020 (т. 1 а.к.п. 158);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2020, відповідно до якої клопотання слідчого відділу Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 про арешт майна задоволено; накладено арешт на майно, а саме: фото сліду протектора шин транспортного засобу, яке запаковане у спец.пакет НПУ ГСУ № INZ2041086, та два металевих предмета, зовні схожих на стріляні гільзи, що поміщені до паперового конверту, які були вилучені під час огляду місця події ділянки місцевості, що на виїзді з с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області у напрямку с. Супрунів, Літинського району (т. 1 а.к.п. 159-161);

- постановою прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області про отримання зразків для проведення експертизи від 30.08.2020 (т. 1 а.к.п. 162);

- протоколом отримання змивів рук для експертизи від 30.08.2020, відповідно до якого старшим слідчим СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_21 за участі спеціаліста та понятих було проведено змив із шкіри правої та лівої руки гр. ОСОБА_4 і поміщено їх до спец.пакету (т. 1 а.к.п. 163);

- протоколом огляду місця події від 30.08.2020 та фототаблицею до протоколу, відповідно до якого слідчий СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП У Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_21 , у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , за участі спеціаліста ОСОБА_22 здійснила огляд місця події; перед початком огляду зазначеним особам було роз`яснено їхні права та обов`язки; проведення огляду фіксувалось за допомогою цифрової фотокамери «Nikon D 5300»; огляд розпочато 30.08.2020 о 17 год 30 хв та закінчено о 19 год 35 хв; під час огляду виявлено та вилучено три змиви з поверхні керма, перемикача коробки передач та внутрішньої ручки водійських дверей, два сліди одорологічного походження з керма та ручки перемикача коробки передач, чохол з водійського сидіння, два сліди пальців рук, сумку чорного кольору, пістолет «RETAY 92», 42 патрони, стріляну гільзу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Cherry» модель «Amulet» серії НОМЕР_2 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_3 , страховий поліс серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_23 , навушники, квиток, фрагмент інструкції, гарантійний талон, чорна кофта з капюшоном та змійкою попереду, кофта чорного кольору «Champion», кофта червоного кольору, мобільний телефон «Samsung», що упаковано до спец.пакетів, та автомобіль марки «Cherry» модель «Amulet» д.н.з. НОМЕР_1 поміщено на територію арештмайданчика (т. 1 а.к.п. 164-166, 167-177);

- постановою слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_24 про визнання вилучених речей речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 31.08.2020 (т. 1 а.к.п. 178-179);

- клопотанням слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_17 про проведення обшуку від 31.08.2020 (т. 1 а.к.п. 180-181);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2020, відповідно до якої клопотання слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_17 задоволено; надано дозвіл на проведену 30.08.2020 слідчу дію огляд місця події в рамках кримінального провадження № 0000630, внесеного до ЄРДР 30.08.2020, а саме: транспортного засобу марки «Cherry» модель «Amulet», чорного кольору, р/н НОМЕР_1 , проведений на узбіччі автодороги Чернівці-Житомир-Київ 134 км, в ході якого виявлено та вилучено: кофту червону, яка поміщена у спец.пакет НПУ ГСУ INZ2035022; документи (тех. паспорт, права), поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051943; 42 патрони, поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051942; гільзу, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7051928; сліди рук, поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051927; слід одорологічного походження з ПКП, поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7051926; кофту чорну «Champion», поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7263498; чохол з сидіння водійського, поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7262845; одорологію з керма авто, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7051925; кофту чорного кольору, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7262850; сумку, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7262847; навушники, поміщені у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з поверхні ручки водійських дверей (внутрішня), поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з перемикача коробки передач, поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з поверхні керма, поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; предмет, зовні схожий на пістолет, поміщений у паперовий пакет; талон на пістолет, квиток, поміщені у паперовий пакет НПУ ГСУ; мобільний телефон марки «Самсунг», поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7051936; транспортний засіб «Cherry» модель «Amulet» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , поміщено на арештмайданчик у АДРЕСА_2 (т. 1 а.к.п. 182-185);

- клопотанням слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_17 про накладення арешту від 31.08.2020 (т. 1 а.к.п. 186-187);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2020, відповідно до якої клопотання слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_17 задоволено; накладено арешт на майно, а саме: кофту червону, яка поміщена у спец.пакет НПУ ГСУ INZ2035022; документи (тех. паспорт, права), поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051943; 42 патрони, поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051942; гільзу, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7051928; сліди рук, поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051927; слід одорологічного походження з ПКП, поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7051926; кофту чорну «Champion», поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7263498; чохол з сидіння водійського, поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7262845; одорологію з керма авто, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7051925; кофту чорного кольору, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7262850; сумку, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7262847; навушники, поміщені у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з поверхні ручки водійських дверей (внутрішня), поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з перемикача коробки передач, поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з поверхні керма, поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; предмет, зовні схожий на пістолет, поміщений у паперовий пакет; талон на пістолет, квиток, поміщені у паперовий пакет НПУ ГСУ; мобільний телефон марки «Самсунг», поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7051936; транспортний засіб «Cherry» модель «Amulet» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , поміщено на арештмайданчик у м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 (т. 1 а.к.п. 188-191);

- постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_20 про призначення балістичної експертизи від 15.09.2020 (т. 1 а.к.п. 193);

- висновком судового експерта сектору дослідження зброї відділу криміналістичних видів досліджень № 332 від 28.09.2020, яким встановлено, що пістолет, який був наданий на дослідження, не являється вогнепальною зброєю, а є стартовим (сигнально-шумовим) пістолетом моделі «RETAY MOD 92», № НОМЕР_5 , калібру 9 мм Р.А., виробництва Туреччини, який призначений для подачі звукових сигналів. Даний пістолет придатний для використання за своїм цільовим призначенням; 42 (сорок два) патрони, які були надані для дослідження, не являються бойовими припасами, а є холостими (шумовими) пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., призначеними для подачі звукових сигналів з стартових (сигнально-шумових) пістолетів. Дані патрони придатні для використання за своїм цільовим призначенням; 3 (три) гільзи, які були надані на дослідження, є стріляними гільзами холостих (шумових) пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., призначених для подачі звукових сигналів з стартових (сигнально-шумових) пістолетів; 3 (три) гільзи, які були надані на дослідження, відстріляні з пістолету моделі «RETAY MOD 92», № НОМЕР_5 , виробництва Туреччини (т. 1 а.к.п. 195-203);

- постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_20 про призначення автотоварознавчої експертизи від 15.09.2020 (т. 1 а.к.п. 205);

- висновком судового експерта сектору автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих та гемологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС № 256 від 16.09.2020, яким встановлено, що ринкова вартість у технічно-справному стані автомобіля марки «Cherry» модель «Amulet» 2007 року випуску, станом на 30.08.2020 становила 60420,00 грн (т. 1 а.к.п. 207-215);

- висновком експерта сектору одорологічних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку № 500 від 09.10.2020, яким встановлено, що запахові сліди, надані на дослідження, вилучені з кофти червоного кольору, ручки перемикання передач, кофти чорного кольору із написом «Champion», керма автомобіля, кофти чорного кольору із капюшоном та з ручок сумки наявні та придатні для ідентифікації особи. Запаховий слід вилучений з автомобільного чохла водійського сидіння наявний та непридатний для ідентифікація особи; запахові сліди, надані на дослідження, вилучені з кофти червоного кольору, ручки перемикання передач, кофти чорного кольору із написом «Champion», керма автомобіля, кофти чорного кольору із капюшоном та з ручок сумки мають спільне джерело походження із зразком запаху ОСОБА_4 . У зв`язку з непридатністю запахового сліду, вилученого з автомобільного чохла водійського сидіння, встановити чи має він спільне джерело походження з зразком запаху ОСОБА_4 не представляється можливим (т. 1 а.к.п. 217-249);

- постановою прокурора Вінницької місцевої прокуратури про отримання зразків для проведення експертизи від 30.08.2020 (т. 2 а.к.п. 1);

- протоколом про отримання зразків для експертизи від 18.09.2020 (т. 2 а.к.п. 2);

- постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_20 про призначення одорологічної експертизи від 18.09.2020 (т. 2 а.к.п. 4);

- постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_20 про призначення товарознавчої експертизи від 25.09.2020 (т. 2 а.к.п. 5);

- висновком експерта сектору автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих та гемологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС № 724 від 28.09.2020, яким встановлено, що ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Huawei» моделі «Y6 Prime 2018» 3/32 GB у справному стані, придбаного 15.07.2019 за 4500 гривень, станом на 30.08.2020 становила 2466,66 грн (дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 66 копійок); ринкова вартість з урахуванням зносу блютузу гарнітури марки «JABRA» моделі «(300)K2146573» у справному стані, придбаної 20.08.2020 за 150 гривень, станом 30.08.2020 становила 123,94 грн (сто двадцять три гривні дев`яносто чотири копійки) (т. 2 а.к.п. 7-18);

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 676-20р (т. 2 а.к.п. 19);

- розпискою від 16.09.2020, відповідно до якої ОСОБА_6 отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання: посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 на автомобіль «Чері Амулет» д.н.з. НОМЕР_1 ; страховий поліс, виписаний на ім`я ОСОБА_25 , серії НОМЕР_4 . Дані речі ОСОБА_6 зобов`язався зберігати до вирішення питання по суті (т. 2 а.к.п. 20);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого 30.08.2020 о 17 год 30 хв працівниками поліції в м. Старокостянтинів, Хмельницької області був затриманий ОСОБА_4 . Старшим слідчим СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницької області капітаном поліції ОСОБА_20 30.08.2020 о 23 год 35 хв був складений протокол про затримання в присутності захисника ОСОБА_5 та понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 (т. 2 а.к.п. 24-25).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Частиною першою статті 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що докази збираються під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. За загальним правилом слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та не можуть проводитися до внесення відомостей до реєстру, після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (статті 214, 223, 219 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Практика Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», заява № 75520/01, п. 54, від 06.12.2007; рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, п. 150, від 21.04.2011; рішення у справі «Яременко проти України», заява № 32092/02, п. 57, від 12.06.2008).

Аналізуючи вищезазначені норми КПК України, суд вважає докази, надані стороною обвинувачення, належними та допустимими, такими, що відповідають вимогам КПК України, при оформленні яких не було допущено істотного порушення прав та свобод ні обвинуваченого, ні інших осіб.

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 заперечує свою винність у вчиненні інкримінованих йому злочинів, визнаючи вину частково, його винність в обсязі пред`явлених обвинувачень встановлена сукупністю зібраних доказів.

Перевірка обставин даного кримінального провадження, встановлених на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду, аналіз та зіставлення досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі показань потерпілого, свідків, протоколів слідчих дій, висновків проведених експертиз, свідчать про недостовірність тверджень обвинуваченого.

Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), та незаконного заволодіння транспортного засобу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`ю потерпілого, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.

Положення статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, кореспондують із положеннями статті 17 КПК України, яка містить вимогу про необхідність доведення винуватості особи поза розумним сумнівом. Отже, висновок суду про винуватість особи має ґрунтуватися на твердому переконанні, що надані сторонами докази в їх сукупності доводять винуватість особи «поза розумним сумнівом». І навпаки висновок суду про винуватість особи не може ґрунтуватися лише на припущенні, що ця особа могла вчинити злочин, якщо з огляду на певні обставини чи докази існує «розумний» сумнів у цьому.

Таким чином, приписи статті 62 Конституції України формулюють відповідний стандарт доведення винуватості особи в суді на підставі оцінки всієї сукупності доказів, але вони не забороняють суду зазначати в судовому рішенні мотиви прийняття чи відхилення окремих доказів, врахування чи неврахування певних фактів чи обставин. Більше того, вимога належним чином мотивувати судові рішення є одним із елементів права на справедливий суд. Це вимагає від суду ретельно оцінювати докази та надавати відповідні пояснення стосовно того, чому він бере або не бере до уваги ті чи інші факти чи обставини. І лише оцінивши відповідним чином докази в їх сукупності, суд має зробити висновок щодо винуватості або невинуватості особи.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини від 04.09.2014 у справі «Рудяк проти України», згідно з яким Суд в черговий раз послався на свою практику, підтверджуючи, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключає можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Статтями 7 та 22 КПК України визначено, що однією із засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог частини шостої статті 22 КПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого, оскільки вони повністю спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та розцінює як спробу уникнути покарання. Суд вважає, що вина ОСОБА_4 в інкримінованих діянніх повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення.
Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд зважає на те, що Верховним Судом неодноразово, зокрема у постанові від 20.06.2019 (справа №751/11193/16), зазначалося: незаконне заволодіння транспортним засобом (стаття 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 289 КК України, полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом. Під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Основні ознаки діяння при вчиненні цього злочину: 1) воно полягає лише в активній поведінці-дії; 2) дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. Цей злочин визнається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування. Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене статтею 289 КК України, характеризується умислом. Суб`єктом злочину є особа, яка не має права на користування транспортним засобом, щодо якого здійснюється незаконне заволодіння.

Розбій можна віднести до найнебезпечніших майнових злочинів, оскільки склад злочину, передбаченого статтею 187 КК України, посягає на два об`єкти: майно потерпілого та його здоров`я. Виходячи із об`єктивної сторони вказаного злочину, розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 187 КК України, є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Виходячи зі статті 187 КК України, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. В останньому випадку винна особа повинна усвідомлювати можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень. Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні.

Із матеріалів даного кримінального провадження убачається, що поведінка ОСОБА_4 свідчила про спрямованість його умислу саме на заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Cherry» модель «Amulet» 2007 року випуску, який належить ОСОБА_6 , адже автомобіль був протиправно вилучений у потерпілого ОСОБА_6 всупереч його волі. Крім того, таке незаконне заволодіння транспортним засобом було поєднане із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Також не викликає сумніву вчинення ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Таким чином, згідно з положеннями статті 22 КПК України, з`ясувавши обставини даного кримінального провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів та вважає, що його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, оскільки така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам, встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Частиною другою статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується з негативної сторони; непрацюючий; одружений; має неповнолітніх дітей.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.
Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченому покарання судом враховується і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

На думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим статтею 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для не застосування щодо обвинуваченого додаткового покарання, визначеного санкцією частини третьої статті 289 КК України, у виді конфіскації належного йому майна суд не знаходить.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Поширення дії нового закону на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання ним чинності, це і є зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі. Цей принцип ретроактивності (традиційний для міжнародного права) закріплено у статті 58 Конституції та визначено у статті 5 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Тому судом враховується при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , що після вчинення ним злочину 30.08.2020 частина третя статті 289 КК України зазнала змін в частині збільшення покарання на підставі Закону України від 03.09.2020 № 875-IX, який набрав чинності 25.09.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_6 до початку судового розгляду було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в розмірі 4400 грн та моральної шкоди в розмірі 50000 грн, який був прийнятий судом до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням.

Частиною другою статті 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною третьою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , як цивільний позивач, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Обвинувачений ОСОБА_4 , як цивільний відповідач, позов визнав частково.

Вивчивши цивільний позов, суд дійшов висновку, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, ОСОБА_6 у позові зазначається, що ОСОБА_4 йому було завдано майнової шкоди на суму 4400 грн, що складається з вартості мобільного телефону «Huawei», моделі «Y6» та грошових коштів у сумі 400 грн, якими заволодів ОСОБА_4 . Вартість телефону ОСОБА_6 зазначає в сумі 4000 грн, на підтвердження чого надав роздруківку з сайту Інтернету.

Однак суд не приймає до уваги доказ, наданий ОСОБА_6 на підтвердження вартості телефону, оскільки згідно з висновком експерта сектору автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих та гемологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС № 724 від 28.09.2020, ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Huawei» моделі «Y6 Prime 2018» 3/32 GB у справному стані, придбаного 15.07.2019 за 4500 гривень, станом на 30.08.2020 становила 2466,66 грн (дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 66 копійок) (т. 2 а.к.п. 7-18).

Тому позов ОСОБА_6 в частині майнової шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 2866,66 грн. В решті суми майнової шкоди слід відмовити.

Щодо моральної шкоди, яку ОСОБА_6 оцінює в 50000 грн, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З цивільного позову убачається, що моральна шкода потерпілого ОСОБА_6 полягає у душевних стражданнях та дискомфорті, яких він відчув та відчуває від вчинення відносно нього злочинних дій.

Аналізуючи доводи потерпілого, суд вважає, що останнім не мотивовано, з чого він виходив, оцінюючи завдану йому моральну шкоду в сумі 50000 грн. Разом з тим, суд приймає до уваги, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочинів ОСОБА_6 зазнав певних моральних страждань, тому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в сумі 20000 грн. В решті суми моральної шкоди слід відмовити.

Ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2020 та 02.09.2020 накладено арешти на речові докази, які слід скасувати.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі статті 100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2020 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області.

У листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» роз`яснено, що у п. 74 рішення ЄСПЛ (у справі «Харченко проти України») зазначено: «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі» № 28358/95, п.п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від 08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обґрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008).

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме: набрання цим вироком законної сили, не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Отже, з врахуванням вищезазначених роз`яснень, суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 30.08.2020 слід обчислювати з 30.08.2020, оскільки термін перебування під вартою, відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, зараховується судом у строк покарання, призначеного вироком суду, за правилами, встановленими частиною п`ятою статті 72 КК України, і строк тримання під вартою, згідно з ч. 2 ст. 197 КПК України, обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

У зв`язку з вищевказаним на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 30.08.2020 (з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину) до дати набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають до стягнення процесуальні витрати на корить держави за проведення експертиз відповідно до висновків експертів№ 256 від 16.09.2020 на суму 653,80 грн, № 332 від 28.09.2020 на суму 2615,20 грн, № 724 від 28.09.2020 на суму 653,80 грн, № 500 від 09.10.2020 на суму 3487,20 грн, всього в сумі 7410 (сім тисяч чотириста десять) грн 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 128, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3. ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;

-за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дати затримання, тобто з 30 серпня 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, а саме: з 30.08.2020, до дати набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання цим вироком законної сили раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 7410 (сім тисяч чотириста десять) грн 00 коп.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн 66 коп. на відшкодування майнової шкоди та 20000 (двадцять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди, що в загальній сумі складає 22866 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн 66 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2020, та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2020, скасувати.

Речові докази: фото сліду протектора шин транспортного засобу, яке запаковано у спец.пакет НПУ ГСУ №INZ2041086, та два металевих предмета, зовні схожих на стріляні гільзи, що поміщені до паперового конверту; сліди рук, поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051927; слід одорологічного походження з ПКП, поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7051926; одорологію з керма авто, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7051925; змив з поверхні ручки водійських дверей (внутрішня), поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з перемикача коробки передач, поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ; змив з поверхні керма, поміщений у паперовий пакет НПУ ГСУ, знищити.

Речові докази: 42 патрони, поміщені у спец.пакет НПУ ГСУ 7051942; предмет, зовні схожий на пістолет, поміщений у паперовий пакет; талон на пістолет, квиток, поміщені у паперовий пакет НПУ ГСУ, конфіскувати.

Речові докази: кофту червону, яка поміщена у спец.пакет НПУ ГСУ INZ2035022; кофту чорну «Champion», поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7263498; чохол з сидіння водійського, поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7262845; кофту чорного кольору, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7262850; сумку, поміщену у спец.пакет НПУ ГСУ 7262847; навушники, поміщені у паперовий пакет НПУ ГСУ; мобільний телефон марки «Самсунг», поміщений у спец.пакет НПУ ГСУ 7051936; транспортний засіб марки «Cherry» модель «Amulet», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , який поміщено на арештмайданчик у АДРЕСА_2 , повернути по належності.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 на автомобіль марки «Cherry» модель «Amulet», д.н.з. НОМЕР_1 ; страховий поліс, виписаний на ім`я ОСОБА_25 , серії НОМЕР_4 , що отримані ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, залишити власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА