Справа № 405/4848/22
провадження № 1-кс/405/2379/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 вересня 2022 року №0000076, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, українцю, громадянину України, одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, працюючому на посаді командира роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні капітан, маючому державні нагороди: за військову доблесть та на честь 25-річчя Збройним силам України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 201 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що ОСОБА_4 , відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 28.12.2019, призначений на посаду командира роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно статуту ст. ст. 111, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.
Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).
Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти (корабля); знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою; досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти; перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (корабля); постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; організовувати проведення ранкової фізичної зарядки; з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу; знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин; доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля); організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті (на кораблі); підтримувати в належному стані та вдосконалювати навчальну матеріально-технічну базу роти; стежити за утриманням і правильною експлуатацією всіх приміщень, відведених для роти, за чистотою ділянки території, закріпленої за ротою (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за станом корпусу корабля), а також за проведенням заходів пожежної безпеки у роті (на кораблі); готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби; проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення; періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці в роті (на кораблі); вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку; здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах рядового, сержантського (старшинського) складу та вступу до вищих військових навчальних закладів; рекомендувати військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу до присвоєння чергових військових звань та на заміщення вакантних посад; своєчасно забезпечувати належне постачання особового складу роти (корабля), дбати про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, стежити за додержанням правил особистої гігієни кожним військовослужбовцем;
одержувати в установлені строки у фінансовій службі частини грошове забезпечення готівкою і своєчасно виплачувати його військовослужбовцям строкової військової служби свого підрозділу; стежити за зовнішнім виглядом підлеглих, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту); перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти (корабля) перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання); один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.
Крім того, командир окремої роти зобов`язаний:
проводити контрольні заняття з підрозділами після закінчення їх бойового злагодження; організовувати охорону роти, контроль за несенням служби, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти стан її несення; затверджувати розкладку продуктів на тиждень, організовувати щоденний контроль за якістю приготування та повнотою видачі їжі для особового складу, особисто перевіряти не менше ніж один раз на тиждень якість приготування їжі; забезпечувати збереження коштів під час доставлення їх до роти; для доставлення коштів надавати транспорт і озброєну охорону; забезпечувати правильне утримання та експлуатацію житлового фонду та інших споруд на території роти, а також їх пожежну безпеку; вживати заходів для охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів у місці розташування роти під час проведення заходів з бойової підготовки, повсякденної діяльності.
В той же час відповідно по функціональних обов`язків командира роти, затверджених начальником тилу - заступником начальника логістики від 15.01.2021, капітан ОСОБА_4 був наділений наступними повноваженнями:
-командир роти в мирний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, зі підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майни роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства;
-командир роти підпорядковується заступнику командира з тилу і є прямим начальником усього особового складу;
-командир роти зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою; досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність; виховувати особовий склад роти в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти; доповідати командирові загону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти; організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті; проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення; перевіряти знання і практичні навички рядового, сержантського складу, та офіцерів роти.
Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді командира роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до частини 3 статті 18, примітки 1 до статті 364, постійно здійснював функцію представника влади та являвся службовою особою постійної організації в збройних силах України, та постійно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на посаді комірника складу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 (окремого центру спеціальних операцій ІНФОРМАЦІЯ_2 ) що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 у військовому званні старший солдат.
У зв`язку із веденням воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ротаційно виїжджають до безпосередньої зони бойових дій.
ОСОБА_7 перебував безпосередньо в зоні бойових дій з листопада 2021 року по 18 квітня 2022 року після чого повернувся до постійного місця дислокації військової частини в АДРЕСА_1 та повернувся до виконання своїх безпосередніх обов`язків комірника складу роти забезпечення військової частини.
14.09.2022 командир роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 (окремого центру спеціальних операцій ІНФОРМАЦІЯ_2 ) капітан ЗСУ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який складає план розрахунку сил та засобів про відрядження до зони проведення бойових дій підпорядкованих йому військовослужбовців роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , повідомив ОСОБА_7 , що він включив його до плану розрахунку сил та засобів про відрядження до зони проведення бойових дій в черговий раз та він повинен їхати до зони бойових дій.
15.09.2022 старший солдат ОСОБА_7 повідомив командиру роти капітану ОСОБА_4 , що у зв`язку із сімейними обставинами не може поїхати цього разу, на що капітан ОСОБА_8 відповів, що в старшого солдата ОСОБА_7 не має іншого виходу окрім того, як надати ОСОБА_8 по 10 000 тисяч гривень за кожен місяць, а саме за серпень та вересень 2022 року в загальній сумі грошові кошти в розмірі 20 000 гривень за не відправку ОСОБА_7 до безпосередньої зони бойових дій та залишення його в місті постійної дислокації в місті Кропивницький.
16.09.2022 близько 16.00. год. Капітан ОСОБА_4 , переслідуючи незаконну мету власного збагачення, діючи умисно, зателефонував старшому солдату ОСОБА_7 та домовився про зустріч, в ході якої у своєму власному автомобілі марки Volkswagen Touareg з тимчасово встановленими реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 в місті Кропивницький, виказав вимогу ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду - грошові кошти в розмірі 20 000 гривень за серпень та вересень місяць 2022 року та по 4000 грн. щомісячно до закінчення введеного воєнного стану в Україні за виключення його із плану розрахунку сил та засобів про відрядження до зони проведення бойових дій та не відправки для подальшого проходження служби у підрозділи, які приймають участь у відвернення збройної агресії російської федерації у місцях бойових зіткнень та безпосереднього вогневого контакту з ворогом.
У подальшому старший солдат ОСОБА_7 разом із капітаном ОСОБА_4 на зазначеному автомобілі направились за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , де 16.09.2022 близько 16 години 20 хвилин на виконання вимоги капітана ОСОБА_4 у автомобілі марки Volkswagen Touareg з тимчасово встановленими реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 , ОСОБА_7 передав на йому частину раніше обумовленої вимогою капітана ОСОБА_4 неправомірної вигоди - грошові кошти в сумі 20 000 гривень за виключення його із плану розрахунку сил та засобів про відрядження до зони проведення бойових дій та не відправки для подальшого проходження служби у підрозділи, які приймають участь у відвернення збройної агресії російської федерації у місцях бойових зіткнень та безпосереднього вогневого контакту з ворогом.
17.09.2022 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Слідчий в клопотанні вказав про наявність ризиків передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того слідчий вказав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до слідчого, прокурора та суд на першу вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки вказаний захід не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного домашній арешт недоцільно, оскільки в цілому вказаний захід не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, вважав, що ризики прокурором не доведені.
Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання, з підозрою не погодився.
Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходиться матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
16.09.2022 о 16 год. 21 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
17.09.2022 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри підтверджується заявою про вчинення злочину ОСОБА_7 (а.к. 13), протоколом допиту свідка (а.к. 14-17), протоколом допиту свідка (а.к. 22-25), протоколом проведення слідчого експерименту (а.к. 47-49) та іншими матеріалами.
Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обгрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі протии Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Необхідно зауважити, що на данному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий судя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин данного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.
Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України.
У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існють ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:
- ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби та являючись військовослужбовцем сил спеціальних операцій, оскільки покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна,
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що вже допитані і дають викривальні свідчення так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які дають покази підтверджуючі його вину, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і як результат схильною до вчинення інших кримінальних правопорушень.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КК України.
Таким чином, вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.
Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Таким чином, встановивши, що сукупний дохід сім`ї підозрюваного становить близько 33000 грн. на місяць, слідчий суддя не погоджується клопотанням слідчого в частині визначення підозрюваному застави у розмірі 201 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, а також сімейний стан підозрюваного та розмір сукупного доходу його сім`ї, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному слід визначити максимальний розмір застави, а саме: 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зможе забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, у разі внесення застави та його звільнення з під варти.
Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючи даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів. З урахуванням зазначеного клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16 год. 21 хв. 16.09.2022 до 16 год. 21 хв. 14.11.2022.
Визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 198 480 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі
№0000076 від 15.09.2022.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 в строк до 14.11.2022 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Строк дії ухвали визначити до 16 год. 21 хв. 14.11.2022.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10