Справа № 199/7483/22
У Х В А Л А
іменем України
06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що 04.10.2020 року, приблизно о 22 годині 00 хвилині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 , 09.03.2005 року рухались пішим ходом біля будинку АДРЕСА_1 , де за парканом на території вищевказаного домоволодіння, помітили транспортний засіб марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, у неповнолітнього ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення у сховище, а саме: автомобіля марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, неповнолітній ОСОБА_7 , 04 жовтня 2022 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, знаходячись біля паркану домоволодіння АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_4 , вчинити вказаний злочин, на що останній дав свою згоду, тим самим вступив в попередню змову з ОСОБА_7 , щодо вчинення вказаного злочину.

Далі, неповнолітній ОСОБА_7 , 04 жовтня 2022 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи біля паркану домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет пошкодив паркан вказаного домоволодіння, забезпечивши вільний доступ до його території, після чого, разом з ОСОБА_4 переліз через паркан, таким чином проник до сховища.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_7 , 04 жовтня 2022 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи на території будинку АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, підійшов до транспортного засобу марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та знаходячись біля водійської двері вказаного транспортного засобу, за допомогою металевої запчастини вузлів та агрегатів від транспортного засобу, яку знайшов на землі домоволодіння, розбив скло передньої правої двері транспортного засобу марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та через розбите скло ОСОБА_7 , відчинив водійські двері вищевказаного транспортного засобу та проник до його салону, де перебуваючи у салоні транспортного засобу марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , у замку запалювання побачив ключі від транспортного засобу.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 , перемістити транспортний засіб марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 за територію домоволодіння, з метою недопущення виявлення їх незаконних дій сторонніми особами, та не приводити в дію двигун, на що ОСОБА_4 дав свою згоду.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникнення у сховище 04 жовтня 2022 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи на території будинку АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, застосовуючи фізичну силу рук разом з останнім виштовхали транспортний засіб марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , до автомобільної дороги біля будинку № 4 по вулиці Береговій в м. Дніпро.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою спільно з ОСОБА_4 , сівши на водійське сидіння вказаного транспортного засобу, використовуючи ключ від запалювання двигуна, запустив двигун в робочий стан, та почав рухатись на вказаному транспортному засобі вулицями міста Дніпра, тим самим повністю виконавши усі злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, належним ОСОБА_8 , незаконно заволодів автомобілем марки «Honda accord» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів і за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин, може переховуватись від суду. Окрім того, доцільно звернути увагу, що підозрюваного було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

Також відповідно до довідки про наявність судимостей, ОСОБА_4 , раніше не судимий, однак Львівським районним управлінням поліції №1 ГУНП в Львівській області було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та в подальшому оголошено в розшук, так як особа переховується від органу досудового розслідування.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти переліченим вище ризикам під час судового розгляду кримінального провадження № 0000791. Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість і необхідність обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також є вік і задовільний стан здоров`я підозрюваного, відсутність у нього утриманців, постійного місця роботи.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечили проти задоволення клопотання. ОСОБА_4 пояснив, що дійсно вчинив діяння, зазначені у повідомленні про підозру, але він не знав про те, що перебуває у розшуку. Просить на брати його під вартою. Захисник просить обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки будь-які визначені законом ризики відсутні.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

05 жовтня 2022 року ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000791, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за вищезазначених обставин.
05 жовтня 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення (час фактичного затримання 23:50 год. 04 жовтня 2022 року).

Слідчий суддя враховує, що за ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя виходить з того, що надані стороною обвинувачення докази, які отримані з дотриманням порядку, встановленого законом, із передбачених законом джерел:

- протокол огляду місця події;

- речові доказами вилучені під час проведення огляду місця події;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 ;

- протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ;

достатньо доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Той факт, що ОСОБА_4 , хоча й раніше не судимий, є особою, якій повідомлено про підозру у вчиненні іншого умисного кримінального правопорушення, в межах кримінального провадження по якому він оголошений в розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування, в також обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке є тяжким злочином, за який, у разі доведеності вини, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, в своїй сукупності достатньо доводять наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду а також незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню (обвинуваченому на теперішній час достеменно відомо про осіб, які вказують на його причетність до вчинення злочину).

При цьому посилання прокурора на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення жодним доказом не підтверджене і слідчим суддею відхиляється.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, слідчий суддя згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку та відсутність документально підтверджених відомостей про наявність у підозрюваного тяжких невиліковних хвороб;

4) відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків;

5) відсутність у підозрюваного постійного джерела доходу;

6) наявні відомості про негативну характеристику особи підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має значних статків;

8) відсутність у підозрюваного непогашених судимостей;

9) наявність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Застосування тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лабіта проти Італії від 06 квітня 2000 року, рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

В кожному випадку, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, суд за своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Враховуючи обставини, які в сукупності необхідно оцінювати при обранні запобіжного заходу, а саме: вагомість доказів про вчинення підозрюваним в період військового стану тяжкого злочину, який становить підвищену суспільну небезпеку і за вчинення якого, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, відсутність постійного джерела доходу, є достатні підстави вважати реальною наявність мети застосування запобіжного заходу у вигляді саме тримання під вартою для запобігання ухилення підозрюваним від слідства та суду та перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і запобігання встановленим слідчим суддею ризикам.

При визначенні строку застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує строки досудового розслідування.

Визначаючи розмір застави обвинуваченому, суд керується приписами ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, за якими розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах … щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення по справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, в якому суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

З урахуванням встановлених судом відомостей про особу обвинуваченого, його майнового стану, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 слід визначити заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 грн. (50 х 2481 = 124050), який визначений у межах закону, з одного боку є помірним для обвинуваченого, а з іншого здатним достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 204, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровську, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000791, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Строк дії ухвали - до 02 грудня 2022 року.

ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення ним застави у розмірі 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень з покладенням на нього обов`язків протягом двох місяців:

- не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

зобов`язавши ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя:

06.10.2022