№ 1-кп/317/51/2022
№ 317/3756/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000441 у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наталівка, Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2019 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , керуючи несправним автомобілем Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь зі сторони міста Запоріжжя в напрямку міста Маріуполя. В салоні вказаного автомобіля перебувала пасажир ОСОБА_7 .

В цей же час по цій же автодорозі у зустрічному напрямку рухався технічно справний автомобіль ВАЗ 2102 д/н: НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , в салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Під час руху в районі 507 кілометра + 100 метрів вказаної автодороги на території Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_6 , діючи зі злочинною недбалістю, перед зміною напрямку руху вліво для здійснення обгону пасажирського автобуса Volkswagen Crafter д/н: НОМЕР_3 , який рухався в попутному з ним напрямку попереду нього, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також в тому, що смуга зустрічного напрямку, на яку він буд виїжджати під час здійснення маневру обгону, є вільною від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив напрямок руху свого транспортного засобу вліво та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2102 д/н: НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 .

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 10.1, 11.3, 31.1, 31.4.1 Правил дорожнього руху.

Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля ВАЗ 2102 д/н: НОМЕР_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 загинули на місці пригоди.

В даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_11 заявлений цивільний позов до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення шкоди, заподіяної смертю в сумі 23 071 гривня та до ОСОБА_6 про стягнення 300 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Перед судовими дебатами представник потерпілої, з урахуванням сум грошових коштів, які були сплачені ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_11 під час судового провадження, зменшив позовні вимоги, заявлені до обвинуваченого, до 130 000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав. Під час допиту в судовому засіданні не погоджувався з порушенням ним встановленого обмеження швидкості руху (п. 12.6ґ ПДР), який не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП, однак перед судовими дебатами визнав порушення ним і цього пункту правил.

Пояснив, що він має стаж керування автомобілем з 2013 року. З цього моменту він постійно водив автомобіль Fiat Ducato, який належить його батьку.

В день ДТП він разом з дружиною був у місті Запоріжжі. Зранку він поїхав на вулицю Харчову, де пройшов технічний огляд автомобіля.

Приблизно о 14 годині вони разом з дружиною їхали з міста Запоріжжя до села Наталівка. Дорога була сухою, опадів не було. Рухався він з приблизною швидкістю 60-65 кілометрів на годину.

Наближаючись до зупинки «Близнюки» він, збільшивши швидкість приблизно до 90 кілометрів на годину, почав обгін білого мікроавтобусу (маршрутне таксі) після чого побачив на зустрічній смузі руху автомобіль ВАЗ вишневого кольору та зрозумів, що не встигне закінчити маневр обгону та спробував звернути у кювет, здійснюючи при цьому різке гальмування з блокуванням коліс, однак відбулось зіткнення його автомобіля з цим автомобілем ВАЗ. Зазначив, що в місці обгону ділянка дороги була під ухилом вгору та складалась з двох смуг руху по одній в кожному напрямку, які розділені переривчастою смугою.

Зіткнення відбулось правими частинами обох автомобілів на зустрічній для нього смузі руху приблизно в 30 сантиметрах від лівої для нього обочини.

Після зіткнення він на деякий час втратив свідомість та оговтався вже на вулиці. Його автомобіль лежав у кюветі на лівому боці.

Зазначив, що в автомобілі ВАЗ було три людини водій та дві пасажирки. Пасажирки загинули в ДТП. Пояснив, що водій автомобіля ВАЗ не намагався загальмувати. Вину в пред`явленому обвинуваченні визнає повністю. Під час його допиту в судовому засіданні заперечив факт перевищення ним швидкості руху, однак перед судовими дебатами зазначив, що його швидкість могла бути приблизно 95 кілометрів на годину.

Через деякий час після ДТП він почав виплачувати потерпілій грошові кошти.

Щиро кається у скоєному та просить пробачення у потерпілої.

Цивільний позов визнає у повному обсязі.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, його вина повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , показаннями потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , протоколами слідчих дій та висновками експертів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 28 вересня 2019 року її батько, бабуся ОСОБА_10 та рідна сестра бабусі ОСОБА_9 , їхали на автомобілі ВАЗ до міста Запоріжжя з села Юрківка.

Після 15 години їй подзвонила мати та сказала, що їй хтось подзвонив та повідомив, що батько загинув в ДТП. Вона почала дзвонити до поліції, до батька та бабусям щоб дізнатись щось. На її дзвінки не відповідали.

Потім їй подзвонив слідчий та сказав, що в ДТП загинули дві літні жінки, а чоловік (її батько) перебуває в лікарні. Вона поїхала до батька в лікарню та вже там дізналась, що загинули її бабуся ОСОБА_10 та тітка ОСОБА_9 .

Пам`ятає, що в цей же день ближче до вечора вона разом з батьком їздила до поліції на ОСОБА_15 , де батько давав показання.

Зазначила, що всі витрати на поховання загиблих в ДТП несла вона. Станом на момент її допиту в суді ОСОБА_6 передав їй 2800 доларів США.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є батьком потерпілої ОСОБА_11 . Має стаж керування з 1994 року та водійське посвідчення категорій В і С. Жодного разу не притягувався до відповідальності за правопорушення.

28 вересня 2019 року він разом з двома пасажирами: тещею ОСОБА_10 та її сестрою ОСОБА_9 , які сиділи на задньому сидінні, їхав на автомобілі ВАЗ до міста Запоріжжя.

Приблизно о 14 годині 00 хвилин вони проїжджали неподалік військової частини на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Видимість була доброю, дорожнє покриття ідеальне, оскільки нещодавно на цій ділянці дороги був ремонт. Їх швидкість була приблизно 80-90 кілометрів на годину.

Раптом він побачив, що з зустрічної смуги руху, здійснюючи обгін маршрутного таксі, на його смугу руху виїхав автомобіль (як він дізнався згодом під керуванням водія ОСОБА_6 ). Швидкість маршрутного таксі була приблизно 80-90 кілометрів на годину, а автомобіля ОСОБА_6 близько 100 кілометрів на годину.

Щоб уникнути зіткнення, він відпустив педаль газу та почав гальмувати, при цьому спочатку прийняв праворуч, а потім, коли зрозумів, що буде удар вивернув ліворуч і одразу відбувся удар правими поверхнями автомобілів, від якого він втратив свідомість. Зазначив, що з моменту, коли він побачив на своїй смузі руху автомобіль ОСОБА_6 до моменту зіткнення пройшло приблизно 2-3 секунди. Він не міг передбачити куди буде їхати ОСОБА_6 після виїзду на його смугу руху.

Отямився він вже в лікарні.

Пояснив, що він не бачив, щоб ОСОБА_6 подавав сигнал повороту перед обгоном маршрутного таксі та виїздом на зустрічну смугу руху.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 та на момент ДТП мала прізвище « ОСОБА_16 ».

Точної дати ДТП вона не пам`ятає, але зазначила, що це була осінь.

Вони з її чоловіком ОСОБА_6 в післяобідній час їхали з міста Запоріжжя до села Наталівка Запорізького району Запорізької області на автомобілі її свекра. Марки автомобіля вона не знає, але це був білий мікроавтобус. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні біля дверей.

Самого зіткнення вона не бачила, адже не слідкувала за дорогою, однак зрозуміла, що щось відбувається, коли автомобіль різко повернув ліворуч. Після удару їх автомобіль перекинувся на лівий бік. Зазначила, що свідомості вона не втрачала.

На місці ДТП вони знаходились до вечора. Вона знає, що загинули дві людини з зустрічного автомобіля, але не знає хто.

Знає, що після ДТП їх родина відшкодовувала потерпілим гроші, але не знає яку суму точно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він працює водієм маршрутного таксі на маршруті «Запоріжжя-Оріхів».

У вересні 2019 року (точної дати він не пам`ятає) в обідній час він їхав за маршрутом з Запоріжжя в бік Оріхова. На під`їзді до «Близнюків» від розійшовся з червоним автомобілем ВАЗ, який їхав йому назустріч з приблизною швидкістю 80-85 кілометрів на годину, після чого одразу почув ззаду звук зіткнення автомобілів. Подивившись у дзеркало заднього виду він побачив хмару пилу та почув, як хтось з пасажирів сказав «аварія». Він не зупиняв маршрутне таксі, а поїхав далі за маршрутом. Який автомобіль їхав ззаду нього він не пам`ятає.

Пояснив, що погода в той день була сонячною, а видимість доброю. Дорога на тій ділянці має дві смуги руху по одній в кожному напрямку, та обочину у вигляді крутого кювету.

Зазначив, що згодом з ним зв`язалась потерпіла ОСОБА_11 , після чого через кілька днів він поїхав та дав показання.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що точних дати та часу події назвати не може, однак це точно було восени в обідній час. Він їхав на автомобілі ВАЗ 2107 зі сторони міста Запоріжжя в напрямку міста Оріхова по автодорозі з двостороннім рухом (по одній смузі руху в кожному напрямку).

Під`їжджаючи до місця ДТП, яке знаходилось на автодорозі в районі повороту на військову частину «Близнюки», він побачив червоний автомобіль ВАЗ 2102, який стояв розбитий на дорозі передньою частиною в напрямку міста Запоріжжя, та білий «бусик», який лежав в кюветі з лівого боку дороги також передом в напрямку міста Запоріжжя. Пам`ятає, що біля автомобіля ВАЗ на дорозі лежав чоловік водій цього автомобіля. Також неподалік він бачив труп жінки і ще один жіночий труп всередині автомобіля.

Він зупинився та почав викликати поліцію та швидку допомогу. Пам`ятає, що до місця ДТП з військової частини бігли військові.

Він залишався на місці ДТП до приїзду служб, а потім поїхав далі.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 вересня 2019 року, схемою, фототаблицею та відеозаписом до нього встановлено, що ДТП відбулась на ділянці дороги Н-08 Запоріжжя-Маріуполь на 507 кілометрі + 100 метрів. Описано оточуючу обстановку з наведенням характеристик дорожнього полотна. Визначено місце розташування транспортних засобів, за участю яких відбулась ДТП автомобілів Фіат Дукато д/н: НОМЕР_1 та ВАЗ-2102 д/н: НОМЕР_2 . Описано слідову інформацію та дорожню розмітку проїжджої частини; пошкодження транспортних засобів (том 1, а.с. 203-229; том 2, а.с. 149).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26 жовтня 2019 року за участю свідка ОСОБА_12 (на момент проведення слідчої дії мала прізвище « ОСОБА_16 »), схемою та фото таблицею до нього встановлено, що під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_12 на місці події вказала точку на проїжджій частині, на якій відбулось зіткнення транспортного засобу Fiat Ducato, на якому вона разом зі своїм чоловіком, який знаходився за кермом, 28 вересня 2019 року приблизно о 14 годині 00 хвилин їхала з міста Запоріжжя в напрямку міста Маріуполя, з автомобілем ВАЗ.

Вказана точка за поясненнями свідка знаходиться на відстані 8,6 метрів в напрямку до міста Запоріжжя від точки, яка вказана в протоколі огляду місця події.

Пояснила, що на цій ділянці шляху вони рухались за автобусом та, коли дистанція між ними скоротилась, її чоловік для здійснення обгону виїхав на зустрічну смугу руху, після чого вона побачила спереду автомобіль ВАЗ, який рухався їм назустріч по смузі зустрічного руху. Її чоловік намагався гальмувати на вивернути вліво, однак зіткнення відбулось.

Свої пояснення свідок ОСОБА_12 продемонструвала на місці події (том 2, а.с. 87-91).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 жовтня 2019 року за участю свідка ОСОБА_8 , схемою та фото таблицею до нього встановлено, що під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 на місці події вказав точку на проїжджій частині, на якій відбулось зіткнення транспортного засобу ВАЗ-2102, за кермом якого він їхав зі сторони міста Маріуполя в напрямку міста Запоріжжя 28 вересня 2019 року приблизно о 14 годині 00 хвилин. Пояснив, що на задньому сидінні його автомобіля перебували пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Вказана точка за поясненнями свідка співпадає з точкою, яка вказана в протоколі огляду місця події.

Пояснив, що на цій ділянці шляху він рухався по своїй смузі руху з приблизною швидкістю 80 кілометрів на годину. Назустріч йому рухався потік автотранспорту, першим в якому був мікроавтобус, що рухався з приблизною швидкістю 60 кілометрів на годину.

Далі свідок на місці пояснив, що з-за вказаного мікроавтобусу на його смугу руху виїхав ще один мікроавтобус, який рухався з приблизною швидкістю 100 кілометрів на годину та зазначив, що під час його допиту у слідчого він помилково зазначив швидкість цього мікроавтобуса 75-80 кілометрів на годину, оскільки вже перебуваючи на місці події в ході слідчого експерименту зрозумів, що ця швидкість була більшою.

Оскільки вказана ситуація створила небезпеку для них, він намагався вивернути руль вправо та почав скидувати швидкість шляхом гальмування без блокування коліс. Однак, розуміючи, що мікроавтобус, який виїхав на його смугу руху, не вирівнявся на ній, а рухається в бік лівої по ходу його руху обочини, ОСОБА_8 намагався вивернути вліво, однак відбулось зіткнення. Пояснив, що мікроавтобус, з яким зіткнувся його автомобіль, не гальмував.

Зазначені пояснення свідок ОСОБА_8 продемонстрував на місці події (том 2, а.с. 92-97).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу № 9-686 від 15 листопада 2019 року встановлено, що на момент експертного огляду та дослідження ходова частина та рульове керування автомобіля Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 знаходились у непрацездатному стані, а робоча гальмівна система знаходиться або у стані часткової відмови або у непрацездатному стані.

Відмова в ходовій частині та в рульовому керуванні в частині пошкодження диску переднього правого колеса, руйнації нижнього трикутного важеля, зміщення елементів підвіски правого колеса, деформації правої рульової тяги виникли в момент даної ДТП. Тобто до ДТП дані елементи ходової частини та рульове керування знаходилися в працездатному стані.

Стосовно встановлення часу виникнення відмови (до, в момент або після пригоди) у передній підвісці справа (руйнація штоку поршня амортизатора переднього правого колеса та знаходження шини переднього правого колеса без тиску повітря) виходить за межі компетенції судового експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів». Тому відповісти відносно часу виникнення відмови у ходовій частині автомобіля Fiat не надається можливим.

Враховуючи, що по зазначеній вище причині визначити стан ходової частини автомобіля Fiat до моменту ДТП не надається можливим, то відповісти на дане питання стосовно ходової частини автомобіля Fiat в цілому не є можливим.

Враховуючи зафіксований в протоколі огляду місця даної ДТП та на схемі до нього слід гальмування правого переднього колеса, необхідно зробити висновок, що відмова в гальмовому механізмі переднього правого колеса виникла в момент даної ДТП, тобто до події гальмовий механізм правого переднього колеса знаходився в працездатному стані.

Відмова в робочій гальмовій системі у вигляді відсутності робочого гальмівного циліндру заднього лівого колеса та деформації трубопроводу, який веде до робочого гальмівного циліндру заднього лівого колеса, виникла до даної ДТП.

Оскільки не надалося можливим перевірити працездатність переднього лівого та заднього правого гальмівних механізмів, то вирішити дане питання стосовно робочої гальмівної системи в цілому не є можливим. Але слід відмітити, що внаслідок того, що відмова робочої гальмової системи у вигляді відсутності робочого гальмівного циліндру заднього правого колеса та деформації трубопроводу, який веде до робочого гальмівного циліндра заднього правого колеса виникла до даної ДТП, то до ДТП робоча гальмівна система була або в стані часткової відмови, або в непрацездатному стані.

Оскільки відмова в ходовій частині щодо пошкодження диску переднього правого колеса, зміщення елементів підвіски правого колеса разом з колесом, руйнації нижнього трикутного важеля виникли в момент даної ДТП, то вирішення даного питання стосовно цієї системи, в частині даних відмов позбавлено логічного змісту.

Відповісти на дане питання стосовно відмови ходової частини автомобіля Fiat у вигляді руйнації штоку поршня амортизатора переднього правого колеса та знаходження шини переднього правого колеса без тиску повітря можливо лише після вирішення питання щодо моменту виникнення зазначених відмов. Враховуючи, що по зазначеній вище причині визначити стан ходової частини автомобіля Fiat до моменту ДТП не надається можливим, то відповісти на дане питання стосовно ходової частини автомобіля Fiat в цілому не є можливим.

Оскільки проведеним дослідженням встановлено, що відмова в рульовому керуванні, а саме пошкодження правої рульової тяги, виникла в момент даної ДТП, тобто до ДТП рульове керування знаходилося в працездатному стані, то вирішення даного питання стосовно рульового керування позбавлено логічного змісту.

Проведеним дослідженням встановлено, що відмова в робочій гальмовій системі в частині відсутності робочого гальмівного циліндру заднього лівого колеса та деформації трубопроводу, який веде до робочого гальмівного циліндру заднього лівого колеса виникла до даної ДТП, то водій ОСОБА_6 мав можливість виявити відмову в робочій гальмовій частині при щоденному огляді автомобіля, що передбачено вимогами розділу 2 Правил дорожнього руху України.

Проведеним дослідженням було встановлено, що до даної ДТП гальмовий механізм правого переднього колеса знаходився в працездатному стані, тому вирішення даного питання у частині гальмового механізму правого переднього колеса позбавлено логічного змісту.

Оскільки не надалося можливим перевірити працездатність переднього лівого та заднього правого гальмівного механізму за причиною, вказаною в дослідницькій частині, то вирішити дане питання стосовно цих гальмових механізмів не є можливим (том 2, а.с. 3-14).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу № 9-685 від 13 листопада 2019 року встановлено, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмова система та рульове керування автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 знаходились у працездатному стані, а ходова частина в непрацездатному стані.

Оскільки робоча гальмова система та рульове керування автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 на момент експертного дослідження знаходяться у працездатному стані, то відповідь на дане питання стосовно цих систем, позбавлена логічного сенсу.

Відмова в ходовій частині щодо пошкодження дисків правих коліс, зміщення елементів підвіски правого колеса разом з колесом та зміщення з конструктивного кріплення штанги стабілізатора виникла в момент даної ДТП. Тобто, до ДТП ці елементи ходової частини знаходились в працездатному стані.

Стосовно встановлення часу виникнення відмови (до, в момент або після пригоди) у задній підвісці справа (відсутність на місці конструктивного кріплення буферу стиснення ходу, пружини підвіски, опорної чашки пружини, руйнації нижньої поздовжньої штанги в місці кріплення до балки заднього моста) виходить за межі компетенції судового експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи за експертної спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів». Тому відповісти на питання відносно часу виникнення відмови у ходовій частині автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 П не надається можливим.

Враховуючи, що по зазначеній вище причині визначити стан ходової частини автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 до моменту ДТП не надається можливим, то відповісти на дане питання стосовно ходової частини цього автомобіля в цілому не є можливим.

Оскільки робоча гальмова система та рульове керування автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 на момент експертного дослідження знаходились у працездатному стані, то відповідь на дане питання позбавлена логічного сенсу.

Оскільки проведеним вище дослідженням встановлено, що відмова в ходовій частині, що проявилась в пошкодженні дисків правих коліс, зміщення елементів підвіски правого колеса разом з колесом та зміщення з конструктивного кріплення штанги стабілізатора виникли в момент ДТП, то вирішення питання стосовно цієї системи позбавлено логічного сенсу.

Відповісти на дане питання стосовно відмови ходової частини автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 у вигляді відсутності на місці конструктивного кріплення буферу стиснення ходу, пружини підвіски, опорної чашки пружини, руйнації нижньої поздовжньої штанги в місці кріплення до балки заднього моста можливо лише після вирішення питання щодо моменту виникнення зазначеної відмови. Враховуючи, що по зазначеній причині визначити стан ходової частини автомобіля ВАЗ-2102, д/н: НОМЕР_2 до моменту ДТП не надається можливим, то відповісти на дане питання стосовно ходової частини автомобіля в цілому не є можливим (том 2, а.с. 17-27).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи (транспортно-трасологічне дослідження) № 9-684 від 20 листопада 2019 року встановлено, що оскільки визначити другу пару контактуючих ділянок на автомобілях Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 та ВАЗ-2102 д/н: НОМЕР_2 не надалось можливим, то встановити кут між поздовжніми осями цих автомобілів в момент їх зіткнення також не є можливим. Але необхідно відмітити, що порівняльним дослідженням їх пошкоджень, зважаючи на розташування і характер їх утворення, було встановлено, що автомобілі контактували передніми правими частинами в місці найбільшої деформації.

Оскільки визначити кут взаємного розташування автомобілів Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 та ВАЗ-2102 д/н: НОМЕР_2 на момент їх контакту та визначити місце їх зіткнення у вигляді геометричної точки не вдалося, то відповісти на дане питання не є можливим.

Місце зіткнення автомобілів Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 та ВАЗ-2102 д/н: НОМЕР_2 буде знаходитись в районі місця зміщення переднього правого колеса автомобіля Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 (том 2, а.с. 30-48).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № 9-734 від 21 листопада 2019 року встановлено, що водій ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам пп. 10.1, 11.3, 31.1, 31.4.1а ПДР, а при швидкості руху автомобіля Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 100 кілометрів на годину за показами водія ОСОБА_8 також відповідно вимогам пп. 12.6ґ, 12.9б ПДР.

Водій ОСОБА_8 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам п. 12.3 ПДР.

За показами водія ОСОБА_8 дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам пп. 10.1, 11.3, 12.6ґ, 12.9б, 31.1, 31.4.1а ПДР; при цьому невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам пп. 10.1, 11.3 ПДР з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією даної ДТП. Дії водія ОСОБА_8 згідно з його показами не підлягають експертному аналізу, оскільки він знаходився в аварійній ситуації, тому вирішити питання про відповідність його дій вимогам п. 12.3 ПДР та перебування його дій у причинному зв`язку із зіткненням може лише слідчий (суд) самостійно.

За показами водія ОСОБА_6 , оскільки вирішити запитання щодо технічної можливості водія ОСОБА_8 уникнути пригоди не надається можливим, то встановити, чи відповідають його дії вимогам п. 12.3 ПДР та чи перебувають вони у причинному зв`язку з подією ДТП не надається можливим. Дії водія ОСОБА_6 за його показами не відповідали вимогам п. 31.1, 31.4.1а ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією даної ДТП; за цими ж показами встановити, чи відповідали дії водія ОСОБА_6 вимогам пп. 10.1 та 11.3 ПДР та чи перебувають вони у причинному зв`язку з подією ДТП можливо лише після визначення технічної можливості обох водіїв, учасників ДТП, уникнути зіткнення керованих ними транспортних засобів.

За показами водія ОСОБА_8 технічна можливість водія ОСОБА_6 уникнути даної ДТП залежала від виконання ним вимог пп. 10.1, 11.3 ПДР.

За показами водія ОСОБА_6 експертним шляхом встановити, чи мав він технічну можливість уникнути ДТП, можливо лише після вирішення запитання щодо технічної можливості водія ОСОБА_8 уникнути зіткнення.

Дії водія ОСОБА_8 згідно з його показами не підлягають експертному аналізу, оскільки він знаходився в аварійній ситуації; тому вирішити питання про наявність у нього технічної можливості уникнути даної ДТП може лише слідчий (суд) самостійно.

За показами водія ОСОБА_6 вирішити запитання щодо технічної можливості водія ОСОБА_8 уникнути ДТП не надається можливим по причині часткової неспроможності та не інформативності цих показів.

Водій ОСОБА_6 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам пп. 10.1, 11.3, 31.1, 31.4.1а ПДР, а при швидкості руху його автомобіля 100 кілометрів на годину за показами водія ОСОБА_8 також відповідно вимогам пп. 12.6ґ, 12.9б Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_8 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам п. 12.3 ПДР.

За показами водія ОСОБА_8 небезпека для його руху була створена водієм ОСОБА_6 ; при цьому за цими показами експертним шляхом встановити, в який саме момент виникає ця небезпека, з технічної точки зору не надається можливим по причині часткової не інформативності цих показів. При цьому небезпека для руху водія ОСОБА_8 виникає не раніше, ніж в момент виїзду автомобіля Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 на смугу зустрічного руху.

За показами водія ОСОБА_6 встановити, чи була створена ним небезпека для руху водію ОСОБА_8 , і якщо так, то визначити момент її виникнення, з технічної точки зору не надається можливим по причині часткової неспроможності та не інформативності цих показів.

За показами водія ОСОБА_6 вирішити питання щодо технічної можливості водія ОСОБА_8 уникнути ДТП не надається можливим по причині часткової неспроможності та не інформативності цих показів.

Вирішити запитання «Яку відстань мав подолати автомобіль ВАЗ-2102 з урахуванням реакції водія, застосувавши маневр вправо, а потім вліво до зіткнення?» експертним шляхом не надається можливим по причині часткової не інформативності показів водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стосовно параметрів виконання зазначених маневрів.

За показами водія ОСОБА_8 дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам пп. 10.1, 11.3, 12.6ґ, 12.9б, 31.1, 31.4.1а ПДР.

За показами водія ОСОБА_6 , оскільки вирішити запитання щодо технічної можливості водія ОСОБА_8 уникнути пригоди не надається можливим, то встановити, чи відповідають його дії вимогам п. 12.3 ПДР також неможливо. Дії водія ОСОБА_6 за його показами не відповідали вимогам пп. 31.1, 31.4.1а ПДР; за цими ж показами встановити, чи відповідали дії водія ОСОБА_6 вимогам пп. 10.1, 11.3 ПДР можливо лише після визначення технічної можливості обох водіїв, учасників пригоди, уникнути зіткнення керованих ними транспортних засобів.

За показами водія ОСОБА_8 дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам пп. 10.1, 11.3, 12.6ґ, 12.9б, 31.1, 31.4.1а ПДР, при цьому невідповідність його дій вимогам пп. 10.1, 11.3 ПДР з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з подією даної ДТП.

За показами водія ОСОБА_6 , оскільки вирішити запитання щодо технічної можливості водія ОСОБА_8 уникнути пригоди не надається можливим, то встановити, чи відповідають його дії вимогам п. 12.3 ПДР та чи перебувають вони в причинному зв`язку з подією ДТП не надається можливим. Дії водія ОСОБА_6 за його показами не відповідали вимогам пп. 31.1, 31.4а ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП; за цими ж показами встановити, чи відповідали дії водія ОСОБА_6 вимогам пп. 10.1, 11.3 ПДР та чи перебувають його дії у причинному зв`язку з подією даної ДТП, можливо лише після визначення технічної можливості обох водіїв, учасників ДТП, уникнути зіткнення керованих ними транспортних засобів (том 2, а.с. 50-63).

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 3481 від 28 жовтня 2019 року встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки. Цей підсумок підтверджується виявленням прижиттєвих ушкоджень.

Усі ушкодження, що були виявлені при проведенні експертизи в сукупності перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та утворилися незадовго до настання смерті.

Забійна рана та крововиливи в м`які тканини в правій лобно-скронево-тім`яній ділянці, перелам кісток верхньої та нижньої щелепи праворуч; повний розрив атланто-окципітального зчленування, повний розрив спинного мозку утворилися в результаті ударно-травматичної дії тупого предмету з переважаючою травмуючою поверхнею в ділянку правої передньо-бічної поверхні обличчя з прикладанням травмуючої сили справа наліво та спереду назад.

Садна на правій передньо-бічній поверхні тулуба, рвана рана на правій бічній поверхні тулуба, крововиливи у м`які тканини тулуба справа, прямі (розгинальні) 2-11 ребер справа по задній пахвовій лінії, непрямі (згинальні) переломи 3-8 ребер справа по передньо-ключичній лінії та 4-9 ребер справа по лопатковій лінії, непрямий (згинальний) перелом тла грудини, непрямий (розгинальний) перелом 3-9 ребер по передній пахвовий лінії, повний розрив зв`язок між 6-7 та 10-11 грудним хребцями з ушкодженням спинного мозку, переломи правої здухвинної та седалищної кісток, розриви правого та лівого здухвинно-крижового зчленування, відрив крижі, розриви зв`язок та лівого стегнового суглобу, крововиливи в переднє середостіння та сонячне сплетіння, розрив правої долі печінки утворилися в результаті ударно-травматичної дії тупого предмету з переважаючою травмуючою поверхнею в ділянку правої бічної поверхні тулуба з прикладанням травмуючої сили справа наліво та дещо спереду назад.

Рвані рани правого плеча, численні переломи правої плечової кістки та кісток передпліччя утворилися в результаті ударно-травматичної дії тупого предмету з переважаючою травмуючою поверхнею в ділянку правої верхньої кінцівки з прикладанням травмуючої сили вздовж осі кінцівки.

Всі ушкодження, що описані вище, могли утворитися під час дорожньо-транспортної пригоди в результаті зіткнення рухомого транспортного засобу з перешкодою.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_9 не виявлено: метилового, етилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів.

При судово-імунологічному дослідженні крові ОСОБА_9 , 1958 року народження встановлено, що рідка кров трупа відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н.

Смерть ОСОБА_9 настала приблизно за 2 доби до початку експертизи трупа в морзі (том 1, а.с. 231-234).

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 3482 від 30 жовтня 2019 року встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, що супроводжувалася руйнацією кісток черепа та речовини головного мозку, переломом правої променевої кістки, ушкодженням м`яких тканин а також ушкодженням внутрішніх органів.

Дані підсумки підтверджуються виявленням: відкритої черепно-мозкової травми садна, забійна рана, крововилив в м`які тканини правої лобно-тім`яно-скронево-потиличної ділянки, руйнація кісток склепіння черепа справа, руйнація правої півкулі головного мозку; садна на шиї; закритої тупої травми тулубу переломи 2-8 ребер по навколо хребтовій лінії з крововиливом у м`які тканини в місцях переломів, розлиті крововиливи під легеневою плеврою; закритої тупої травми кінцівок синці, садна, забійна рана в проекції середньої фаланги четвертого пальця правої кисті по тильній поверхні, перелом правої променевої кістки в нижній третині з крововиливом у м`які тканини в місці перелому.

Поєднана тупа травма голови, тулубу та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, за ознакою небезпеки для життя кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. Дані тілесні ушкодження виникли при травматичній дії тупих предметів незадовго до настання смерті.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження, що виникли по механізму тупої травми:

?відкрита черепно-мозкова травма виникла внаслідок травматичної дії тупого твердого предмета (або предметів) в праву передньо-бічну ділянку голови, що підтверджується: садном, забійною раною, крововиливами в м`які тканини правої лобно-тім`яно-скронево-потиличної ділянки, руйнацією кісток склепіння черепа справа, руйнацією правої півкулі головного мозку;

?закрита тупа травма тулуба виникла внаслідок травматичної дії тупого твердого предмета (або предметів) в праву передньо-бічну поверхню з наступною деформацією грудної клітки;

?крововиливи під легеневу плевру утворились внаслідок струсу тіла;

?садна, синці та перелом правої променевої кістки утворились в місцях травматичної дії тупих предметів.

Враховуючи локалізацію, характер, механізм і час утворення всього комплексу ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми увесь комплекс ушкоджень міг виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди при знаходженні ОСОБА_10 в салоні легкового автомобіля при зіткненні з іншим легковим автомобілем.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 , 1952 року народження, не виявлено: метилового, етилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів.

При судово-імунологічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 встановлено, що рідка кров трупа відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно з характером і проявами трупних явищ, з урахуванням причин смерті і умов знаходження трупа до розтину, можливо зробити висновок, що з часу настання смерті і до початку проведення експертизи трупа ОСОБА_10 в морзі, пройшло приблизно 2 доби (том 1, а.с. 236-240).

Судом також досліджено поліс № АО/2007187 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 , а страховиком ТДВ СК «КРЕДО». Строк дії полісу до 31.08.2020 (том 2, а.с. 81).

В судовому засіданні був також досліджений протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00754-01128-19, що викладений на бланку АК № 730696, відповідно до якого 28 вересня 2019 року ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ» було здійснено технічний огляд транспортного засобу автомобіля Fiat Ducato д/н: НОМЕР_1 , який визнаний технічно справним (том 2, а.с. 150).

Докази, досліджені в даному кримінальному провадженні, узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні.

При цьому суд виключає з обсягу пред`явленого обвинувачення порушення ОСОБА_6 п. 12.6ґ та п. 12.9б Правил дорожнього руху (щодо вимог швидкісного режиму), виходячи з наступного.

Порушення ОСОБА_6 цього пункту правил зазначено в обвинувальному акті після викладення обставин події. В той же час, фабула обвинувачення, в якій описано дії ОСОБА_6 , не містить інформації про те, що при здійсненні маневру обгону з виїздом на смугу зустрічного руху він перевищив швидкість, встановлену для даної ділянки автошляху. Тобто порушення обвинуваченим ОСОБА_6 п. 12.6ґ та п. 12.9б Правил дорожнього руху фактично йому не інкримінується, а вказані пункти правил просто зазначені в обвинувальному акті без жодного обґрунтування.

Крім того суд констатує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про перевищення ОСОБА_6 швидкості руху під час події кримінального правопорушення, оскільки єдиним джерелом, з якого можна встановити таке перевищення, є показання свідка ОСОБА_8 . Однак, як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 23 жовтня 2019 року ці показання фактично є припущенням свідка та були змінені ним під час проведення вказаної слідчої дії. Крім того, відомості щодо швидкості маршрутного таксі, яке обганяв ОСОБА_6 , надані ОСОБА_8 під час слідчого експерименту (60 кілометрів на годину) суттєво відрізняються від відомостей, наданих ним під час допиту в судовому засіданні (80-90 кілометрів на годину).

Проведена в подальшому судова інженерно-транспортна експертиза з дослідження обставин і механізму ДТП № 9-734 від 21 листопада 2019 року в частині визначення швидкості водія ОСОБА_6 базується лише на показаннях свідка ОСОБА_8 в цій частині. В будь-яких інших доказах, що досліджені в даному кримінальному провадженні, швидкість руху ОСОБА_6 не фігурує.

За таких обставин суд вважає відсутніми будь-які докази, які б поза розумним сумнівом доводили факт перевищення ОСОБА_6 швидкості руху під час події ДТП.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель двох осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке згідно до статей 12, 24 КК України є необережним тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується як за місцем мешкання, так і за місцем навчання та своєї колишньої роботи (том 1, а.с. 88, 89; том 2, а.с. 83).

Суд враховує відсутність в даному кримінальному провадженні обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

При цьому суд не може погодитись з думкою прокурора, висловленою ним у судових дебатах, щодо наявності в даному кримінальному провадженні такої обтяжуючої покарання обставини, як тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки ця обтяжуюча обставина не зазначена в обвинувальному акті та, відповідно, виходить за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 .

Крім того, такий тяжкий наслідок, як загибель двох осіб, охоплюється кваліфікацією складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та не може бути повторно врахований судом як обтяжуюча покарання обставина.

В той же час суд вважає наявною таку пом`якшуючу покарання обставину за ст. 66 КК України, як щире каяття у скоєному.

Крім того, в даному кримінальному провадженні наявна така пом`якшуюча покарання обставина за ст. 66 КК України, як часткове відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 170 000 гривень.

Суд констатує наявність в даному кримінальному провадженні зазначених обставин, з огляду на наступне.

Щире каяття в кримінальному праві характеризує негативне ставлення винної особи до скоєного нею злочину, бажання виправити ситуацію та пом`якшити негативні наслідки кримінального правопорушення. При цьому елементами щирого каяття можна вважати: повне визнання особою своєї вини в тому обвинуваченні, яке підтвердилось в судовому засіданні; правдивість показань обвинуваченого під час його допиту в суді; щирий жаль обвинуваченого з приводу вчиненого діяння та його наслідків; негативне ставлення до вчиненого злочину; бажання виправити ситуацію; співчуття потерпілій особі та готовність понести призначене судом покарання.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою провину у скоєнні злочину, про що зазначив як під час судових дебатів, так і під час останнього слова.

Невизнання ОСОБА_6 перевищення ним безпосередньо перед ДТП встановлених обмежень швидкості руху не може вважатись невизнанням ним вини у пред`явленому обвинуваченні, як про це зазначив прокурор у судових дебатах, оскільки ці пункти правил фактично не входять в обсяг обвинувачення за обвинувальним актом та були виключені судом з обсягу доведеного обвинувачення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 повністю відповідають обставинам справи, які встановлені в судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_6 під час його допиту в судовому засіданні не висловлював жодних інших версій події, окрім тієї, яка викладена в обвинувальному акті.

Щирий жаль обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з його вини, негативне відношення до наслідків цієї ДТП та бажання виправити ситуацію, були неодноразово та однозначно висловлені обвинуваченим і у суду сумнівів не викликають.

Обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово висловлював своє співчуття потерпілій як в ході судового розгляду, так і в ході судових дебатів та останнього слова, під час яких він неодноразово просив вибачення за вчинене ним ДТП.

Готовність ОСОБА_6 понести призначене судом покарання, судом під сумнів не ставиться.

Про наявність щирого каяття ОСОБА_6 свідчить також той факт, що протягом часу судового провадження він кілька разів сплачував потерпілій ОСОБА_11 грошові кошти в рахунок відшкодування завданої ним шкоди, сплативши на день ухвалення вироку суму у 170 000 гривень (том 1, а.с. 91; том 2, а.с. 142, 230).

У відповідності до статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню кримінальних правопорушень не лише засудженим, а й іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та представника потерпілої, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 КК України, та з урахуванням ступеню вини обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортними засобами.

В той же час, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження: особу обвинуваченого ОСОБА_6 та його ставлення до скоєного, думку потерпілої, яка просила суд обрати ОСОБА_6 покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає можливим в порядку виключення звільнити його від призначеного основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та покласти обов`язки, визначені статтею 76 КК України.
При цьому суд також враховує досудову доповідь щодо ОСОБА_6 , яка надана суду Запорізьким РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області 04.09.2020 за № 22/11/3356-20 (том 1, а.с. 194-197).
Цією доповіддю орган пробації визначає низький ризик повторного вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства, після чого приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_6 міри покарання, що не пов`язана з позбавленням волі.

Вказане в поєднанні з проханням потерпілої (на яке суд звертає особливу увагу) щодо обрання ОСОБА_6 міри покарання, що не пов`язана з позбавленням його волі, та з огляду на його молодий вік, відношення до скоєного та поведінку, спрямовану на максимально повне усунення негативних наслідків від злочину, призводить суд до висновку, що перебування ОСОБА_6 в установі виконання покарань не призведе до досягнення цілі виправлення засудженої особи, що встановлена статтею 50 КК України, а буде лише його карою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з ТДВ СК «КРЕДО» 23 071 гривні за шкоду, заподіяну смертю, підлягає повному задоволенню, оскільки він обґрунтований доказами, дослідженими в ході судового провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди підлягає повному задоволенню з урахуванням зміни позовних вимог представником потерпілої, що пов`язана з частковим відшкодуванням цієї шкоди обвинуваченим.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на рахунок держави відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 124, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття основного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «КРЕДО» () на користь ОСОБА_11 23 071 (двадцять три тисячі сімдесят одну) гривню 00 копійок за шкоду, заподіяну смертю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 10 676 (десять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 68 копійок.

Речові докази:

?автомобіль «Fiat Ducato» д/н: НОМЕР_1 , який зберігається на території спецмайданчика ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, після набрання даним вироком законної сили передати особі, у якої його було вилучено ОСОБА_6 , знявши з нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 02 жовтня 2019 року;

?автомобіль «ВАЗ-2102» д/н: НОМЕР_2 , який зберігається на території спецмайданчика ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, після набрання даним вироком законної сили передати власнику ОСОБА_8 , знявши з нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 02 жовтня 2019 року;

?оригінал посвідчення водія серії НОМЕР_4 , що видане Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 31.05.2013 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за категорією «В»; оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , видане Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області від 04.08.2009 на автомобіль «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 після набрання даним вироком законної сили;

?оригінал протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00754-01128-19 від 28.09.2019 щодо автомобіля «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, VIN: НОМЕР_6 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1