Номер провадження:1-кс/521/3564/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2022 року місто Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, в режимі відеоконференції, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Херсонської області м. Херсон, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у кримінальному провадженні № 0000102 від 28 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111-1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_5 ,про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання розглядалось за ініціативою слідчого.

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
Слідчим відділом УСБУ в Херсонській області здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 28.04.2022 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111-1 КК України.
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
Відповідно до статті 1 Резолюції 3314 Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року (далі Резолюція 3314, однією з мов підписання Резолюції): «Применение вооруженной силы государством первым в нарушение Устава является prima facie свидетельством акта агрессии».
Так, відповідно до Резолюції 3314, агресією є використання збройної сили державою проти суверенітету, територіальної цілісності чи політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим чином, що суперечить Статуту Організації Об`єднаних Націй. Крім загального визначення агресії Резолюція 3314 містить і перелік дій, які незалежно від оголошення війни кваліфікуються як акт агресії: а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави, або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія території іншої держави або її частини із застосуванням сили; b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили або морські та повітряні флоти іншої держави; e) застосування збройних сил однієї держави, що перебувають на території іншої держави за згодою з державою, що приймає, з порушенням умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їхнього перебування на такій території після припинення дії угоди; f) дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для вчинення акту агресії проти третьої держави; g)засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які вчиняють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають такий серйозний характер, що це рівносильне переліченим вище актам.
Відповідно до статті 42 Гаазької Конвенції Про Закони і звичаї Сухопутної Війни від 18.10.1907 року (далі АДРЕСА_2 , однією з мов підписання Конвенції): «Территория признается занятою, если она действительно находится во власти неприятельской армии. Занятие распространяется лишь на те области, где эта власть установлена и в состоянии проявлять свою деятельность».
Отже, з урахуванням вищевикладених норм міжнародного гуманітарного права на території України розпочався збройний конфлікт внаслідок акту агресії РФ при наступних обставинах.
24.02.2022 близько 05 год. 15 хв. збройними силами РФ нанесено ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також введено на територію суверенної держави війська країни-агресора. У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.
Таким чином, з 24.02.2022 і по цей день дії РФ проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії РФ проти України.
Крім того, невстановленими представниками збройних сил та спеціальних органів російської федерації, які 03.03.2022 незаконно вторглись у м. Херсон та частину Херсонської області та фактично здійснили її окупацію, згідно положень Гаазької Конвенції 1907, вчиняються дії по усуненню законних органів влади, що діють на вказаних територіях, з метою повалення і захоплення влади на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Однак, у порушення наведених актів міжнародного та національного законодавства громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила державну зраду на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, шляхом надання іноземній державі Російській Федерації, допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.
Так, достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ідеологічних мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, умисно вирішила сприяти підривній діяльності РФ у період воєнного стану, тобто передбачала, усвідомлювала характер своїх суспільно небезпечних дій і бажала настання суспільно небезпечних наслідків.
З цією метою, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але після 03.03.2022 встановила контакт із громадянами України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також невстановленими досудовим розслідуванням співробітниками російської спецслужби, які перебувають на території Херсонської області, від яких отримувала завдання та виконувала їх, надаючи допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.
Зокрема, діючи за дорученням представників спецслужби російської федерації та ОСОБА_8 , користуючись тим, що вона тривалий час проживає у м. Херсоні та має широке коло контактів серед багатьох мешканців, у зв`язку з раніше займаною посадою в правоохоронних органах Херсонської області, 22.03.2022 надала через месенжер «Telegram» ОСОБА_8 для передачі представникам держави-агресора, з метою проведення ними заходів, направлених на здійснення фізичного та психологічного впливу, інформацію стосовно патріотів України, державних та громадських діячів, їх адрес та контактів на території м. Херсона та Херсонської області.
Крім того, ОСОБА_6 , 10.04.2022, перебуваючи у м. Херсоні, у вище вказаний спосіб, з тих самих мотивів, надіслала ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшої передачі представникам держави-агресора відомості стосовно 23 (двадцяти трьох осіб) з числа мешканців м. Херсон, які налаштовані проти окупаційної влади на території регіону, з метою здійснення на них фізичного та психологічного тиску та впливу.
Представники країни-агресора після отримання вище зазначеної інформації, наданої ОСОБА_6 , шляхом проведення незаконних обшуків за місцем проживання цих осіб, здійснили фізичний та психологічний тиск та вплив з метою придушення спротиву країні-
агресору.
Зазначені дії сприяли силам держави-агресора у підривній діяльності проти України, також зазначені вище дії ОСОБА_6 , спрямовані на сприяння воєнній та підривній діяльності спецслужб та збройних сил російської федерації під час дії воєнного стану на території України, завдають шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, та інформаційній безпеці України: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчиненого в умовах воєнного стану.
Крім того, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09 серпня 2022 року у м. Херсон, більш точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, надала інтерв`ю невстановленій особі, у ході якого підтримала рішення та дії держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора на території України та Херсонської області.
Зазначена публікація у вигляді відеоматеріалу була розповсюджена не встановленою особою в мережі Інтернет за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка доступна як підписаним, так і не підписаним на сторінку особам.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, а саме публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.
Водночас, ОСОБА_6 , після тимчасової окупації Херсонської області, тобто після 03.03.2022, більш точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, знаходячись у м. Херсон, добровільно зайняла посаду спеціаліста, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме у так званій «ВГА Херсонской области» та приймає активну участь у діяльності створеної окупаційної адміністрації держави- агресора на території Херсонської області.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
24.09.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111-1 КК України.
У зв`язку із фактичним перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити останній письмове повідомлення про підозру від 24.09.2022 у день його складання, таке повідомлення, відповідно до вимог ст. 111, ч. 8 ст. 135, ст. 278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації у відповідному розділі газети «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
На теперішній час ОСОБА_6 перебуває в Херсонській області, яка є тимчасово окупованою територією України, а також те, що остання неодноразово викликалася до органу досудового розслідування, шляхом опублікування в засобах масової інформації, а саме у відповідному розділі газети «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик «27», «28», «29», «30» вересня 2022 року, але жодного разу на виклики слідчого не з`явилася, не повідомивши при цьому про причини неявки, тобто переховується від органів слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Постановою слідчого від 05.10.2022 року підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук.
Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_6 відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
У ході здійснення досудового розслідування встановлено наявність існування ризиків того, що громадянка ОСОБА_6 , перебуваючи на волі на тимчасово окупованій території України в Херсонській області, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з РФ.
Також, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії РФ проти України та ведення бойових дій, вказана підозрювана може повернутися до співпраці з представниками країни-агресора та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрювана перебуваючи на території Херсонської області має вплив на свідків.
Відповідно до п. 7, ч. 1 ст. 1-1 Закону України від 15.04.2014 № 1207- VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (зі змінами та доповненнями від 07.05.2022) визначено, що тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.
Листом Херсонської обласної військової адміністрації № 01-01-25- 2470/0/22/16 від 07.06.2022 підтверджено факт встановлення та здійснення збройними формуваннями Російської Федерації з першої декади березня 2022 року по даний час фактичного контролю над територією Херсонської області (окрім звільнених окремих населених пунктів у північній частині Бериславського району та північно-західній частині Херсонського району), а також впровадження діяльності підконтрольної їм окупаційної адміністрації.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, із змінами від 01.06.2022, визначено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 травня 2022 року, до якого входить Херсонська міська територіальна громада.
Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, на наявність підстав для тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме: - вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі; - місце проживання підозрюваної ОСОБА_6 знаходиться на території Херсонської області, яка на даний час тимчасово підконтрольна військам країни-окупанта, що унеможливлює контроль виконання нею іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на підозрюваного судом згідно частини 5 статті 194 КПК України; - підозрювана ОСОБА_6 співпрацює з громадянами іншої держави, а саме представниками військових підрозділів держави-агресора, та у разі перебування на волі матиме можливість продовжити вчинення кримінальних правопорушень, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду на територію країни-агресора, або ТОТ АР Крим.
Таким чином, вищевказані зібрані у ході досудового розслідування на даний час докази в умовах воєнного стану та додатково підтверджені фактичні дані про обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень - свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказані обставини, також, свідчать про те, що зазначеним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Окрім цього, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене основне покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183,184 193, 194 КПК України, слідчий звернувся з вказаним клопотанням до суду.
3. Позиції сторін кримінального провадження.
Прокурор клопотання підтримала у повному обсязі, просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.
Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, вважав не можливо розглядати клопотання за відсутністю підозрюваної.
4. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, вислухавши думку прокурора, захисника, суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих правопорушень обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Дослідивши надані матеріали слідчий суддя бере до уваги документи, що підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_6 до інкримінованих їй кримінальних правопорушень і такі є переконливими для слідчого судді.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
За змістом ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Вирішуючи подане клопотання слідчий суддя враховує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111-1 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжкими злочинами.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
З урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , яка переховується від органів досудового розслідування та суду, та перебуває на тимчасово окупованій території України (на території Херсонської області), що підтверджено наданими матеріалами, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Відтак, суд вважає, що на даний час з урахуванням, обставин, які інкримінуються ОСОБА_6 відсутні підстави для визначення розміру застави.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_5 задовольнити.
Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянці України, уродженці Херсонської області м. Херсон, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , документованої паспортом громадянки України НОМЕР_1 , виданого Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області 14.09.2007, ІПН НОМЕР_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зазначення строку дії ухвали та без визначення розміру застави.
Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 , до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Одеського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, її захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1