Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1174/22
Провадження № 1-кс/935/397/22
У Х В А Л А
10 червня 2022 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заст.начальника СВ ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ст.слідчої СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садове, Старосілецької ОТГ, Житомирського району, Житомирської області, українця, громадянина України, депутатом та інвалідом не являється, не маючий утриманців, проживає у цивільному шлюбі, з неповною середньою освітою, працюючому на посаді полірувальника у ФОП « ОСОБА_8 » с. Садове, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

встановив:

В провадженні СВ відділу поліції №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000156, внесеного 10.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 09 червня 2022 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння повернувся до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи на території подвір`я вказаного домоволодіння, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який являється чоловіком його сестри, виник конфлікт, оскільки ОСОБА_6 ображав свою матір ОСОБА_10 .

У ході вказаної конфлікту у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 увійшов до сільськогосподарського приміщення, яке розташоване на території його будинку, де взяв металеву фомку і кухонний ніж та направився до ОСОБА_9 , який на той час знаходився на проїжджій частині неподалік вказаного будинку.

Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 тримаючи у лівій руці кухонний ніж, наніс один боковий удар по тілу ОСОБА_9 , який стояв напроти нього, а саме в область грудної клітини. У результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді: колото-різана рана грудної клітки справа з проникненням в плевральну порожнину. Правобічний гемопневмоторакс.

Своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя потерпілого у момент заподіяння ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

У клопотанні зазначено, що метою застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що орган досудового розслідування, має підстави вважати, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній може впливати на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Прокурор та заступник начальника СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити, обґрунтувавши викладеними в клопотанні доводами.

Підозрюваний заперечив щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник заперечила щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного, захисника, думку прокурора, заступника начальника СВ, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин. Тобто стороною обвинувачення надано суду докази на підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, в якому підозрюються. Також суд бере до уваги, що ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі.

Відповідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Згідно з положенням ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя зобов`язаний врахувати вимоги ст.194 КПК України, частина перша якої передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Згідно п.1 Інформаційного листа ВСС України № 511-550/0/4-13від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», суди мають зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом.

Порушення вимог п.3 ст.5 Конвенції у справі "Буров проти України" констатувалося, у зв`язку, зокрема, відсутністю у рішеннях щодо тримання особи під вартою аналізу можливості застосування до особи інших, окрім взяття особи під варту, запобіжних заходів. Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що навіть існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі "Яблонський проти Польщі", від 23 вересня 1998 року у справі "І.А. проти Франції", від 4 жовтня 2001 року у справі "Іловецький проти Польщі").

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи "за" і "проти" такого звільнення не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення ЄСПЛ у справі "Смирнова проти Росії"). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі "Вренчев проти Сербії").

При розгляді клопотання прокурором та слідчою не обґрунтовано, чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до ОСОБА_6 , що унеможливлює таке обґрунтування і в судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання слідчої про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , так як ризики, наведені прокурором та слідчою, не є конкретизовані, а неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу не переконлива.

Водночас, враховуючи тяжкість покарання за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про необхідність обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 17, 23, 177, 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити частово.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садове, Старосілецької ОТГ, Житомирського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. за місцем фактичного проживання, строком на 60 діб, заборонивши йому залишати житло, за винятком випадків необхідності проведення лікування та процесуальних дій.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) Заборонити залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , у межах строку досудового розслідування, на строк 60 (шістдесят) днів.

2) Не відлучатися за межі села Садове Житомирського району, Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) Утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 та із свідками.

Строк дії ухвали до 08.08.2022 року включно.

Виконання ухвали покласти на відділ поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1