Справа № 344/4106/22
Провадження № 11-сс/4808/114/22
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає ухвалу незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення є безпідставним та недоведеним, оскільки з наданих до клопотання документів вбачається, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, а відтак відсутні підстави вважати, що останній схильний до протиправної діяльності та у подальшому буде вчиняти нові злочини.

Окрім цього, вважає, що ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним та формальним, так як останні не уточнюють, які конкретні дії підозрюваного вказують на наявність цього ризику та не надають доказів на підтвердження таких обставин.

Що стосується посилання слідчого та прокурора на ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_7 буде незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та уникнення відповідальності, перешкоджати таким чином кримінальному провадженню, то звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні слідчим було проведено ряд дій, зокрема було допитано потерпілих та свідків, тому посилання на ту обставину, що підозрюваний буде впливати на сторони є безпідставним та необґрунтованим.

Уточнює, що стороною захисту до матеріалів клопотання було надано письмові заяви від потерпілих, зі змісту яких вбачається, що ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_11 претензій матеріального чи морального характеру до підозрюваного не мають, оскільки шкоду їм відшкодовано у повному обсязі, і вони наполягають на закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .

На думку сторони захисту, ці обставини свідчать про те, що заявлені слідчим та прокурором ризики зменшилися, нових ризиків не з`явилося, однак при розгляді клопотання слідчий суддя їх не перевірив, не дослідив у повній мірі всі матеріали та прийшов до помилкового висновку.

Посилається на те, що ОСОБА_7 є уродженцем та жителем села Завій Калуського району Івано-Франківської області, українцем, громадянином України, неодружений, має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІ-ї групи інвалідності, позитивно характеризується по місцю свого проживання, раніше не судимий.

Вважає, що слідчим суддею не враховано процесуальної поведінки підозрюваного, який не відмовлявся сприяти органу досудового розслідування для проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, добровільно відшкодував потерпілим завдану ним шкоду.

Наголошує, що сама підозра, яка була оголошена ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності достатньо обґрунтованих фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, не є підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2022 року в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 . ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставувідмовлено, клопотання слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 02 червня 2022 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення,наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Стороною обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Що стосується клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, вважає, що підстав для зміни застосованого запобіжного заходу у судовому засіданні не наведено. Ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та мають ще місце. Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України. Враховував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_9 просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу;

- прокурор вважає апеляційну скаргу безпідставною, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 від 04 квітня 2022 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В кримінальному провадженні № 0000558 ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 09 лютого 2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України (а.п. 7-8), а саме в вимозі передачі чужого майна, з погрозою застосування насильства над потерпілим чи його близькими родичами (вимаганні), повторно, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, організованою групою, та вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), повторно, організованою групою.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, таке згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя, правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується наведеними у клопотанні даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 02 листопада 2021 року (а.п. 24-26), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 18 листопада 2021 року (а.п. 27-28), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18 листопада 2021 року (а.п. 30-31), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 листопада 2021 року (а.п. 32-35), протоколами обшуку від 09 лютого 2022 року (а.п. 37-42) та іншими.

Під час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не встановлено даних про те, що докази отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами, вони також підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_7 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати таким чином кримінальному провадженню; вчинити інші кримінальні правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, його поведінку під час досудового розслідування, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Перебуваючи на волі підозрюваний матиме реальну можливість спонукати потерпілих та свідків шляхом застосування певного психологічного тиску до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

При цьому, доводи захисника про те, що потерпілі, свідки допитані, не спростовують ризику незаконно впливали на них.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Відповідно, за таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих свідків та дослідження їх судом.

Сторона захисту вважає, що ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним та формальним, так як сторона обвинувачення не уточнює, які конкретні дії підозрюваного вказують на наявність цього ризику та не надають доказів на підтвердження таких обставин.

Відносно таких доводів суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Той факт, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на який посилається сторона захисту, з огляду на інші обставини провадження, на які посилається сторона обвинувачення, зокрема про те, що інші підозрювані у цьому кримінальному провадженні № 0000558 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 оголошені у розшук, він підтримує стосунки з лідерами злочинного середовища, у якому особисто самоутвердився, не працевлаштований, не мав постійного джерела доходу, не свідчить про відсутність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_7 дані, який 1994 року народження, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_18 , яка є інвалідом третьої групи, раніше не судимий, безробітний, за професією моряк, позитивно характеризується по місцю проживання та громадською організацією «Спілка Волонтерів Прикарпаття».

Суд апеляційної інстанції враховує, що завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_7 перешкоджали необхідність проведення судових експертиз (товарознавчих експертиз, експертиз зброї, експертиз відео-звукозапису), про призначення яких слідчим винесено постанови (а.п. 14-23), вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку, зокрема проведення ряду оглядів вилучених речей під час обшуків.
Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно не визначив заставу у відповідному розмірі при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, та враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Те, що ОСОБА_7 добровільно відшкодував збитки потерпілим по одному епізоду - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і у них немає ніяких претензій матеріального та морального характеру, про що ними засвідчено у відповідних заявах (а.п. 67, 69), хоча й позитивно характеризує підозрюваного, проте не спростовує встановлених слідчим суддею підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4