Справа № 545/1624/22
Провадження № 1-в/545/475/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою , раніше судимого :

-13.09.1999 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст. 17,140 ч.2,43 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 21.12.2000 року на підставі постанови Перевальського районного суду Луганської області ,

-07.06.2001 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 140,43 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 3.04.2004 року по відбуттю строку покарання,

-14.01.2005 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186,70 КК України до 12 років позбавлення волі. Звільнений 24.05.2016 року по відбуттю строку покарання,

Засудженого : 26.04.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано засудженому в строк покарання період попереднього ув`язнення з 23.01.2019 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі,

Початок строку 28.05.2019 року, кінець строку 23.01.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув більше 2/3 частин строку покарання і довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що він за час відбування покарання не довів своє виправлення.

Засуджений та представник колонії направили на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, особливо тяжкого умисного злочину , раніше вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин , за який засуджений 26.04.2019 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області за ч. 2 ст. 186, 72 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання відбуває з 23.01.2019 року .

Встановлено, що засудженим відбуто 2/3 частин строку покарання .

За весь час відбування покарання, засуджений стягнень та заохочень не мав.

Як вбачається із характеристики на засудженого від 17.06.2022 року, затвердженої начальником ДУ « Темнівська виправна колонія № 100 » ОСОБА_4 характеризується посередньо, до промислової зони установи не працевлаштований, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє, участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає, до відшкодування цивільного позову ставиться байдуже. Комісією установи розглядалося питання щодо застосування до засудженого пільг , передбачених ст.ст. 100,101 КВК України та пільг, передбачених ст.ст. 82,81 КК України, проте у їх застосуванні було відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення. На даний час ОСОБА_4 не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заробітну плату вбачається, що засуджений з січня 2020 року по травень 2022 року її не отримував, тобто не був працевлаштованим.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства;
повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1