Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1381/22
Провадження № 1-кс/553/396/2022
У Х В А Л А
Іменем України

07.06.2022м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,
за участю
прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Полтави клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000640 від 02.06.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
06 .06. 2022 до Ленінського районного суду м.Полтави надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, що 02.06.2022 приблизно об 11:30, ОСОБА_5 , під час воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії з відкритого заволодіння майном, яке належить ФОП ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, а саме: шматок торту «Медовик» вагою 700 грамів та 8 тістечок «Маффін», з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, узяв руками з торгівельного прилавку картонну коробку з зазначеними товарами, та діючи відкрито, незаконно заволодів шматком торту «Медовик» вагою 700 грамів та 8 тістечками «Маффін» загальною вартістю 300 грн. Заволодівши у такий спосіб чужим майном, ОСОБА_5 намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядитися в подальшому викраденим майном на власний розсуд, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин незалежних від його волі та був затриманий працівниками поліції.

На підставі викладеного, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, а саме : закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіжу), вчиненого в умовах воєнного стану.

02.06.2022 за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000640 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

02.06.2022 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

03.06.2022 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та розповів про обставини справи.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив корисливий злочин проти власності, а саме :підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення полі на строк від семи до десяти років, також вважає необхідним зазначити, що дане кримінальне правопорушення розповсюджене на цей час, та все це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. З метою дотримання розумних строків досудового розслідування та розгляду справи в суді , враховуючи особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, просить суд застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, навів доводи на підтвердження обставин вказаних у клопотанні та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначала про недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, надала до суду докази наявності у підозрюваного ряду захворювань та необхідності проведення лікування та просила застосувати до підозрюваного менш тяжкий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив не застосувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою, пояснив, що він страждає на тяжкі хвороби ,за чотири доби перебування в слідчому ізоляторі стан здоров`я його значно погіршився. Він розкаюється в скоєному і буде з`являтися на виклики слідчого та суду.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника та перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З клопотання слідчого та доданих до клопотання матеріалів, судом встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Клопотання містить посилання на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду клопотання матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду місця події від 02.06.2022 за адресою АДРЕСА_2 .

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 02.06.2022

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.06.2022

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.06.2022

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .

Досліджуючи особу підозрюваного, судом встановлено, що він щиро розкаюється в скоєному,має постійне проживання за місцем реєстрації,де живе разом із своєю матір`ю та страждає на ряд захворювань,а саме:ВІЛ-інфекція та хронічний вірусний гепатит.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведені ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до положень частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 містить посилання на відповідні пункти частини 1 статті 177 КПК України, але у порушення п.5 ч.1 ст. 184 КПК України у ньому не викладені обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, перелічених в клопотанні, і суду не надано доказів, що підтверджують ці обставини.

Також, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 ОСОБА_5 був звільнений з-під варти в порядку ст. 206 КПК України.

Суд бере до уваги, що перебуваючи на волі, 07.06.2022 ОСОБА_5 з`явився до слідчого для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції з розгляду клопотання щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що спростовує твердження слідчого та прокурора про наявність ризику того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Крім того, в даному випадку слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, переліченим у клопотанні, оскільки безпосередньо не надані докази того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, впливати на свідків, потерпілого та вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого

кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Таким чином, наявність тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не є беззаперечною підставою до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 2 статті 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 194 КПК України, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 184, 193, 194, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1