1Справа № 335/4194/21 1-кп/335/260/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002351 від 24 жовтня 2020 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, освіти не маючого, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із початковою середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин.
23.10.2020 приблизно о 13:00 год. ОСОБА_6 разом із невстановленою особою перебував біля будинку АДРЕСА_4 , після чого залишився на вулиці, а невстановлена особа, використовуючи неправдиві відомості щодо себе та своїх реальних, протиправних намірів, при розмові з раніше незнайомою ОСОБА_4 обманним шляхом схилила останню до надання йому доступу до її житла з метою, начебто, тимчасового зберігання належних йому грошових коштів, та приблизно о 13:30 год. проникла до квартири останньої, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно викрала золоті прикраси, що належали потерпілій, а саме:

золотий ланцюжок загальною вагою 1,36 г вартістю 2 196 грн.,

золоту сережку загальною вагою 9,8 г вартістю 5 554 грн.,

каблучку з печаткою вагою 3,7 г вартістю 2 577 грн.,

золотий ланцюжок вагою 2,49 г вартістю 1 269 грн.,

золотий ланцюжок вагою 2,28 г вартістю 2 392 грн.,

золоті сережки вагою 4,34 г та 4,54 г вартістю по 3 476 грн. кожна,

золоту каблучку вагою 4,21 г вартістю 1 992 грн.,

золоту каблучку загальною вагою 4,96 г вартістю 5 165 грн.,

золоту обручку з камінням загальною вагою 5,08 г вартістю 4 004 грн.,

золоту каблучку вагою 4,73 г вартістю 2 392 грн.,

золоту каблучку вагою 3,38 г вартістю 3 476 грн.,

золоту каблучку вагою 6,77 г вартістю 5 165 грн.,

золоту обручку вагою 5,29 г вартістю 4 111 грн.,

золоту обручку вагою 2,04 г вартістю 3 301 грн.,

золоту сережку вагою 3,56 г вартістю 4 619 грн.,

а всього майна на загальну суму 55 165 грн.

Після цього ОСОБА_6 разом з невстановленою особою, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, направились до міста Нікополь Дніпропетровської області, де зустрілись з ОСОБА_7 .
Далі, 23.10.2020 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не маючи від невстановленої особи попередньої згоди на отримання і збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом, отримали від останнього пропозицію на збут вказаного майна з метою отримання грошей, на що повністю погодились, і маючи спільний умисел, направлений на зберігання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом, діючи умисно, отримали і залишили собі завідомо одержане кримінально протиправним шляхом майно на заздалегідь не обіцяне зберігання.
Після цього в період часу з 14:45 год. 23.10.2020 по 17:00 год. 25.10.2020 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , маючи спільний умисел, зберігаючи при собі зазначене чуже майно, направились до ломбарду «Гроші тут», розташованого за адресою: вул. Трубників, буд. 2а, м. Нікополь Дніпропетровської області, в якому збули частину вищезазначених золотих прикрас, а саме: золоті сережки вагою 4,34 г та 4,54 г, золоту каблучку вагою 4,21 г, золоту каблучку загальною вагою 4,96 г, золоту обручку з камінням загальною вагою 5,08 г, золоту каблучку вагою 4,73 г, золоту каблучку вагою 3,38 г, золоту каблучку вагою 6,77 г, золоту обручку вагою 5,29 г, золоту обручку вагою 2,04 г, золоту сережку вагою 3,56 г, - отримавши за це грошові кошти, з яких в подальшому частину коштів залишили собі у якості винагороди за заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом.
Таким чином, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України, а саме заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав частково, а саме зазначив, що він не зберігав при собі золоті прикраси, як це зазначено в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням. Суду пояснив, що 23.10.2020 він разом зі своїм знайомим на прізвище ОСОБА_9 приїхали до міста Запоріжжя з метою придбання автомобіля ОСОБА_6 . Потім вони разом під`їхали до якогось будинку, ОСОБА_9 зайшов за будинок, а потім повернувся і сказав підвезти сумку жінці (потерпілій) в квартиру. Він під`їхав та зайшов до під`їзду, піднявся у квартиру, в якій вже перебував ОСОБА_9 , якому він віддав сумку, десь 5-6 хвилин чекав на нього у квартирі, а потім пішов на вулицю. Пізніше вийшов ОСОБА_9 із сумкою, в якій він побачив шкатулку, та вони поїхали до міста Нікополь. Далі вже пізніше у місті Нікополь вони під`їхали до ломбарду «Скарбниця», біля якого зустрів ОСОБА_7 . ОСОБА_9 попрохав їх здати у ломбард частину золота, а саме як потім йому стало відомо, золоті прикраси потерпілої. Він здав у ломбард золоті прикраси та отримав 7-8 тис. грн., з яких 500 грн. залишив собі, а інші віддав ОСОБА_9 . Просив суворо його не карати. Зазначив, що частково відшкодував шкоду потерпілій, а саме під час судового розгляду сплатив їй 34 000 грн., а також перед даним судовим засіданням перерахував їй на банківську картку ще 7 000 грн. Визнав частково цивільний позов потерпілої, а саме в невідшкодованій частині матеріальної шкоди.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав, зазначивши, що 23.10.2020 він був у місті Нікополі на похороні бабусі. Де знаходився ОСОБА_6 він не знав, побачив його в цей день увечері біля ломбарду «Скарбниця» разом із ОСОБА_9 . Також бачив їх там наступного дня, вони щось здавали в ломбард, що саме він не бачив. Цивільний позов потерпілої не визнав.
Разом із тим, винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння під час судового розгляду справи була повністю доведена такими доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 23.10.2020 вона йшла у магазин та зустріла трьох чоловіків, одним з яких, як вона потім дізналась, був ОСОБА_9 . Він в неї спитав, чи здає вона квартиру, на що вона сказала, що ні. Потім він попрохав залишити у неї у квартирі на зберігання сумку та запропонував їй за це 2 000 грн., на що вона погодилась. Вважає, що попала під гіпноз. Вона повела ОСОБА_9 до себе у квартиру, спочатку вони просто розмовляли, до квартири підіймався ОСОБА_6 , який потім вийшов. ОСОБА_7 вона у той день не бачила. Далі ОСОБА_9 питав в неї, де знаходяться гроші та цінності, кричав на неї, морально тиснув, після чого він став нишпорити у її речах та знайшов шкатулку, гаманець з грошима, в якому було 3 700 грн. Потім він сказав їй, що залишив свої речі в сумці, і пішов. Вона через деякий час прийшла до тями, зрозуміла, що в неї ОСОБА_9 викрав шкатулку із золотими прикрасами, перелік яких наведено в обвинувальному акті, і викликала поліцію. Зазначила, що потім встановили, що в неї також пропали золоті часи і браслет, але про це в обвинувальному акті не вказано. За час судового розгляду їй було відшкодовано 34 000 грн. Цивільний позов підтримала.
Згідно з протоколом огляду місця події від 23.10.2020 слідчий в присутності понятих оглянув квартиру потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 , та встановив порушення обстановки у квартирі та вилучив змиви та сліди папілярних візерунків пальців рук з поверхонь обкладинки фотоальбому та столу, а також вилучив статуетку у формі голови коня, на якій виявлено слід папілярного візерунку (т. 1 а.с.8493).
23.10.2020 потерпілою складено заяву про вчинене кримінальне правопорушення, яка прийнята органом поліції протоколом від 23.10.2020 (т. 1 а.с. 94).
Згідно з протоколом огляду предмету від 09.11.2020, складеним слідчим, ним було оглянуто сайти в мережі Інтернет, на яких розміщено фото ювелірних виробів, зроблено «скрін-шоти» (знімки з екрану) та пред`явлено потерпілій ОСОБА_4 , яка серед них впізнала ювелірні вироби, схожі на ті, що були в неї викрадені (т. 1 а.с. 146150).
Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , ним в ході виконання доручення слідчого були встановлені особи, причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інша особа, які закладали викрадені ювелірні вироби до відділення ломбарду «Гроші тут» (колишній ломбард « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») за адресою: АДРЕСА_6 , 23.10.2020, 24.10.2020, 25.10.2020 різними частинами (т. 1 а.с. 151155).
Згідно з листом генерального директора ТОВ «Трейд світ груп», яке здійснює діяльність ломбарду «Гроші тут», на запит слідчого, від 05.11.2020 № 1882/11, ОСОБА_6 24.10.2020, 25.10.2020 і 27.10.2020 звертався до вказаного ломбарду, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , з приводу закладу такого майна: трьох золотих сережок вагою 4,34 г, 4,54 г, 3,56 г, п`яти золотих каблучок вагою 4,21 г, 4,96 г, 4,73 г, 3,38 г, 6,77 г, трьох золотих обручок вагою 5,08 г, 5,29 г, 2,04 г (т. 1 а.с. 110111). Інформація, наведена у цьому листі також підтверджується копіями відомостей про укладені договори в ломбарді (т. 1 а.с. 116131), бірками комплектності щодо ланцюга з реактивом вагою 1,36 г та обручки з реактивом вагою 2,04 г (т. 1 а.с. 140), які самі по собі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні постановою слідчого від 04.12.2020 (т. 1 а.с. 141) та повернуті потерпілій під розписку (т. 1 а.с. 142).
Оглядом під час судового засіданні відеозаписів з камер відеоспостереження ломбарду «Гроші тут», отриманих згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2020 (справа № 335/9555/20, 1-кс/335/4724/2020), а також змістом протоколу огляду відеозапису від 25.12.2020, складеного слідчим, підтверджено здійснення 23.10.2020 о 16:38 год. закладу золотих виробів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та отримання ОСОБА_6 грошових коштів, які передав іншій особі та ОСОБА_7 . Далі, відеозаписами за 24.10.2020 зафіксовано, що ОСОБА_6 тричі у цей день здійснював заклад в ломбарді золотих прикрас, за що отримав грошові кошти (т. 1 а.с. 132139, 143144, 145). Той факт, що на відеозаписах зображені саме обвинувачені, не заперечувався ними у судовому засіданні.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов переконливого висновку, що обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 разом із іншою особою, яка не є учасником даного кримінального провадження, у період часу з 14:45 год. 23.10.2020 по 17:00 год. 25.10.2020 отримали та зберігали при собі до моменту закладу у ломбард золоті прикраси, які були раніше викрадені у потерпілої: золотий ланцюжок загальною вагою 1,36 г вартістю 2 196 грн., золоту сережку (а не пара сережок, як це зазначено в обвинувальному акті) загальною вагою 9,8 г вартістю 5 554 грн., каблучку з печаткою вагою 3,7 г вартістю 2 577 грн., золотий ланцюжок вагою 2,49 г вартістю 1 269 грн., золотий ланцюжок вагою 2,28 г вартістю 2 392 грн., золоті сережки вагою 4,34 г та 4,54 г вартістю по 3 476 грн. кожна, золоту каблучку вагою 4,21 г вартістю 1 992 грн., золоту каблучку загальною вагою 4,96 г вартістю 5 165 грн., золоту обручку загальною вагою 5,08 г вартістю 4 004 грн., золоту каблучку вагою 4,73 г вартістю 2 392 грн., золоту каблучку вагою 3,38 г вартістю 3 476 грн., золоту каблучку вагою 6,77 г вартістю 5 165 грн., золоту обручку (а не каблучку, як вказано в обвинувальному акті) вагою 5,29 г вартістю 4 111 грн., золоту обручку вагою 2,04 г вартістю 3 301 грн., золоту сережку (а не каблучки, як зазначено в обвинувальному акті) вагою 3,56 г вартістю 4 619 грн. При цьому, безпосередньо обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 здійснили заклад частини з вищезазначених прикрас, а саме заклали: золоті сережки вагою 4,34 г та 4,54 г, золоту каблучку вагою 4,21 г, золоту каблучку загальною вагою 4,96 г, золоту обручку з камінням загальною вагою 5,08 г, золоту каблучку вагою 4,73 г, золоту каблучку вагою 3,38 г, золоту каблучку вагою 6,77 г, золоту обручку вагою 5,29 г, золоту обручку вагою 2,04 г, золоту сережку вагою 3,56 г.

Отже, суд вважає за необхідне уточнити перелік золотих прикрас та виключити зі складу обвинувачення, що визнається судом доведеним, посилання на заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання обвинуваченими усього майна, яке було раніше викрадене в потерпілої, зазначивши саме ту його частину, збут якої саме обвинуваченими підтверджується вказаними доказами.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 у частині заперечення ним факту зберігання золотих прикрас, які раніше були викрадені у потерпілої, спростовуються змістом вищезазначених відеозаписів та протоколу їх огляду, якими зафіксовано, що золоті прикраси касиру ломбарду надавав саме ОСОБА_6 . Письмовими доказами, а саме копіями відомостей про укладені договори в ломбарді, підтверджено, що саме ОСОБА_6 підписував відповідні договори, в яких зазначено його прізвище, ім`я та по батькові, та отримував за ці прикраси грошові кошти. Крім того, сам ОСОБА_6 пояснював, що бачив у сумці особи, з якою приїздив 23.10.2020 у м. Запоріжжя, після його повернення з квартири потерпілої шкатулку, а також, що ця особа надала йому по приїзду до м. Нікополь золоті прикраси з метою закладу їх у ломбард на його ім`я за певну грошову винагороду. Відтак, ОСОБА_6 міг усвідомлювати, що вказані золоті прикраси, які з`явились у вказаної особи після візиту до квартири потерпілої, одержані злочинним шляхом.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання вини також спростовуються змістом вищезазначених відеозаписів, на яких видно, що він перебував у ломбарді під час вчинення вищезазначених дій поряд із ОСОБА_6 та передавав ОСОБА_6 золоті прикраси, які той закладав у ломбард. Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_7 доводять те, що він діяв сумісно із ОСОБА_6 із одним злочинним умислом. Крім того, ОСОБА_7 не заперечував того факту, що зустрічався із ОСОБА_6 та іншою особою біля ломбарду, заходив у ломбард разом із ними та перебував у ломбарді. Відтак, ОСОБА_7 також міг усвідомлювати, що вказані золоті вироби були одержані злочинним шляхом. Заперечення ОСОБА_7 ґрунтувались виключно на тому, що він 23.10.2020 не знаходився у м. Запоріжжі, а перебував в м. Нікополі. Проте, у обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням останньому не інкримінується вчинення будь-яких злочинних дій на території м. Запоріжжя.

Інші докази, які були надані стороною обвинувачення та досліджені судом під час судового розгляду, судом до уваги не беруться, виходячи з наступного.

Так, дані, що містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2020 та від 24.12.2020 за участі потерпілої ОСОБА_4 , судом відкидаються як неналежні докази (ст. 85 КПК України), оскільки вони не містять відомостей щодо предмета доказування, а саме у них не зазначено, де та за яких обставин потерпіла бачила осіб, яких впізнала (ч. 1 ст. 228 КПК України). Так, у цих протоколах вказано, що ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за певними ознаками, однак не зазначено, де та за яких обставин вона раніше їх бачила, та чи пов`язані ці обставини із обставинами даного кримінального провадження (т. 1 а.с. 158163).

Також судом не приймається як доказ висновок судової фототехнічної експертизи від 07.05.2021 № СЕ-19/108-21/4691-ФП (т. 1 а.с. 232242), оскільки він не містить даних стосовно предмета доказування. Суд зауважує, що слідчий ставив перед експертом запитання щодо відповідності куртки темного кольору на різних відеозаписах з ломбарду куртці, що зображена на фотознімках з довідки за фактом затримання на території м. Миколаїв шахраїв-гастролерів циганської національності (т. 1 а.с. 95105). Проте, у даному кримінальному провадженні не відбувалось впізнання обвинувачених за предметом одягу курткою, а довідка за фактом затримання на території м. Миколаїв шахраїв-гастролерів циганської національності не містить даних щодо причетності обвинувачених до вчинення злочину, який є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні. Крім того, КПК України взагалі не передбачено складання органом досудового розслідування та дослідження судом як доказу такого документа як «довідка за фактом затримання…».

Крім того, судом не приймається неналежний доказ - висновок експерта судово-товарознавчої експертизи від 28.12.2020 № 10-1585 (т. 1 а.с. 165171), яким встановлено вартість жіночого браслету зі сплаву золота 583 проби масою 24г та жіночого наручного годинника «Зоря» овальної форми масою 10 г, оскільки за змістом обвинувального акта обвинуваченим не інкримінується викрадення або збут даних предметів. Також їх збут не знайшов своє підтвердження вищезазначеними письмовими доказами та відеозаписами, отриманими внаслідок тимчасового доступу слідчим. Посилання потерпілої на те, що в неї були викрадені також і ці речі, не може бути враховано судом, оскільки виходить за межі пред`явленого обвинувачення (ст. 377 КПК України).
Також судом відкидаються як неналежні докази всі надані прокурором висновки експерта судово-товарознавчої експертизи, оскільки експертизи проводились щодо ювелірних виробів, заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання яких не інкримінується обвинуваченим (з урахуванням їх ваги), а також у всіх висновках вартість ювелірних виробів визначена станом на 24.10.2020, у той час як крадіжка майна у потерпілої мала місце 23.10.2020, а заклад майна у ломбард з 23 по 27 жовтня 2020 р. (т. 1 а.с. 172231).
Крім того, після зміни прокурором обвинувачення та надання відповідного обвинувального акта, потерпіла в судовому засіданні зазначала, що буде підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, тобто за ч. 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб). У той же час, зазначене обвинувачення не було підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду, аналіз яких надано судом вище. Також дане обвинувачення спростовано показаннями самої потерпілої, яка, будучі попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні пояснювала, що ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_7 не здійснювали в неї крадіжки золотих прикрас. Зокрема, ОСОБА_6 лише заходив до її квартири та перебував у ній нетривалий час, а ОСОБА_7 у день крадіжки вона взагалі не бачила. Також, потерпіла переконливо зазначала, що у квартирі з нею находилась особа на прізвище ОСОБА_9 , який нишпорив у її речах та чинив на неї психологічний тиск, після уходу якого вона встановила відсутність золотих прикрас та грошей.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що під час судового розгляду винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена та його дії судом кваліфікуються за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.
Також суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння, та його дії судом кваліфікуються за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, спричинених наслідків злочином завдано матеріальної шкоди потерпілій, яка частково відшкодована грошима протягом судового розгляду справи, а також шляхом повернення частини майна.

Також суд враховує дані про особу цього обвинуваченого, який раніше не засуджений, має місце реєстрації у м. Макіївка Донецької області (тимчасово окупована територія) та постійно проживає у м. Нікополі Дніпропетровської області, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за станом здоров`я скарг не має. За сімейним станом ОСОБА_6 не одружений, доказів щодо наявності на його утриманні дітей та непрацездатних осіб суду не надано.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, дані про особу цього обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, суд, з урахуванням думки прокурора та потерпілої, вважає, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 198 КК України, однак із звільненням від реального його відбування на підставі положень ст.ст. 75, 76 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, спричинених наслідків злочином завдано матеріальної шкоди потерпілій, яка частково відшкодована грошима протягом судового розгляду справи, а також шляхом повернення частини майна.

Також суд враховує дані про особу цього обвинуваченого, який раніше не засуджений, має місце реєстрації та постійно проживає у м. Нікополі Дніпропетровської області, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за станом здоров`я скарг не має. За сімейним станом ОСОБА_7 одружений, доказів щодо наявності на його утриманні дітей та непрацездатних осіб суду не надано.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, дані про особу цього обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, суд, з урахуванням думки прокурора та потерпілої, вважає, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 198 КК України, однак із звільненням від реального його відбування на підставі положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на суму матеріальної шкоди 80 000 грн. та моральної шкоди 20 000 грн. суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу (далі ЦК) України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
В судовому засіданні встановлено, що загальна вартість викрадених у потерпілої золотих виробів у межах обвинувачення становить 55 165 грн. При цьому, протягом судового розгляду справи обвинувачені відшкодували їй 34 000 грн. шляхом надання готівкових коштів та 7 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку, тобто загалом 41 000 грн.
Дві золоті прикраси, а саме ланцюг вагою 1,36 г вартістю 2 196 грн. та обручка вагою 2,04 г вартістю 3 301 грн. були повернуті потерпілій під розписку на стадії досудового розслідування, тобто на загальну суму 5 497 грн.
Отже, залишок невідшкодованої суми матеріального збитку становить 8 668 грн. (55 165 грн. 41 000 грн. 5 497 грн. = 8 668 грн.), яка підлягає стягненню з обвинувачених в солідарному порядку.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Як випливає з пояснень, наданих потерпілою ОСОБА_4 в судовому засіданні, їй було завдано моральної шкоди у зв`язку із викраденням її майна, яке обвинувачені у подальшому здали у ломбард. Також внаслідок вчинення злочину вона пережила серйозний емоційний стрес, втратила довіру до людей, нікого не пускає до себе у квартиру. Золоті прикраси, окрім матеріальної цінності, були для неї пам`ятними речами, оскільки належали раніше її чоловіку та матері, дивлячись на які вона їх згадувала. ОСОБА_4 є людиною похилого віку, а тому ці події, а також участь у кримінальному провадженні змінили звичний ритм її життя.

На переконання суду вказані події в сукупності з обставинами вчинення кримінальних правопорушень свідчать, що потерпіла зазнала негативних емоцій, викликаних протиправними діями обвинувачених, які досягли рівня страждання у розумінні ст. 23 ЦК України, що свідчить про завдання моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з засад розумності та справедливості, а також враховує конкретні обставини справи, та вважає необхідним стягнути солідарно з обвинувачених на користь потерпілої компенсацію заподіяння їй моральної шкоди розміром 5 000 грн.

Оскільки судом під час розгляду цієї справи не взято до уваги як докази висновки судових експертиз, тому процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні стягненню з обвинувачених не підлягають.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для застосування до обвинувачених запобіжних заходів до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду розміром 8 668 (вісім тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, моральну шкоду розміром 5 000 (п`ять тисяч гривень) 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази:
золоту обручку (золото 583 проба, загальна вага 2,04 г), ланцюг (золото 583 проба, загальна вага 1,36 г), упаковані в зіп-пакети, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити їй за належністю;

відеозапис з камер відеоспостереження ломбарду «Гроші тут» з 23.10.2022 по 25.10.2022, який поміщено на оптичний носій інформації, долучений до матеріалів судового провадження, залишити в матеріалах судового провадження;

фотокопії специфікацій у кількості 19 штук, долучені до матеріалів судового провадження, залишити в матеріалах судового провадження;

спец.пакет № 3304277, в який упаковано гіпсову статуетку голови коня, передану на зберігання до камери схову відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути потерпілій ОСОБА_4 за належністю;

спец.пакет № 5351994, в який упаковано 1 слід папілярних узорів, спец.пакет № 5351995, в який упаковано дактокарту ОСОБА_4 , паперовий конверт, в який упаковано марлевий тампон зі змивом з поверхні обкладинки фотоальбому та контроль до нього, передані на зберігання до камери схову Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1