Номер провадження: 11-кп/813/1850/22
Справа № 521/8876/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року відносно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27 травня 2022 року Суворовським районним судом міста Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним строком на один рік, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 307 КК України (кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене за номером 0005316 від 17 жовтня 2017 року), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст.309 ч.2 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.
Вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 27 травня 2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним строком на один рік виконувати самостійно.
Згідно вироку ОСОБА_8 09 квітня 2022 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, використовуючи мережу Інтернет, а саме: соціальну мережу месенджера «Telegram», з метою незаконного придбання психотропної речовини для особистого вживання, знаходячись за місцем проживання: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний номер телефону НОМЕР_1 , здійснив замовлення небезпечної психотропної речовини під назвою - PVP (1-феніл-2-піролідин-1- іл-пентан-1-он), після чого на отриманні реквізити, у невстановленому місці, використовуючи банківський термінал, здійснив переказ власних грошових коштів у сумі 950 гривень за незаконне придбання психотропної речовини.
Тієї ж доби, у невстановлений час ОСОБА_8 , отримав через мережу Інтернет, у своєму месенджері «Telegram» повідомлення з адресою знаходження схованки з психотропною речовиною, під назвою - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он), а саме: АДРЕСА_3 .
Надалі, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тієї ж доби, у невстановлений час, ОСОБА_8 прибув до вказаного у месенджері «Telegram» місця схованки по АДРЕСА_3 , де у схованці, під задньою стінкою кіоску, в порушення вимог ст. ст. 7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 61-95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №63/95-ВР, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів від 06 травня 2000 року №770, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, незаконно придбав психотропну речовину під назвою PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що знаходилася у папері темно-жовтого кольору, та помістив її до своєї спідньої білизни - труси, в зоні паху та почав незаконно зберігати при собі, після чого, використовуючи маршрутний автобус незаконно перевіз до місця мешкання, а саме: АДРЕСА_4 , чим своїми діями незаконно придбав, зберігав, перевіз психотропну речовини, для особистого вживання, без мети збуту.
09 квітня 2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: на третьому поверсі, біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_5 , після чого при проведені огляду місця події, працівниками поліції вилучено шість згортків з небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), де кількісний вміст PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 2,378 г, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року відноситься до критерію ваги психотропних речовин у великих розмірах, яку ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав, перевозив при собі, для власного вживання, без мети збуту.

На даний вирок суду адвокат ОСОБА_7 інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого не погоджується з призначеним покаранням. В обґрунтування доводів вказує, що суд виніс занадто суворе покарання, не врахував, що ОСОБА_8 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся та став на шлях виправлення. Просить даний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 не пов`язане з позбавленням волі.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, адвоката, яка підтримала доводи апеляції,заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вни залишився на попередніх позиціях, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення ухвалюється іменем України, завдяки чому воно сприймається як воля держави, а вирок, зокрема, визнається засудженим як правова оцінка державою його діяння.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України - підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України - істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення
Відповідно до ст. 413 КПК України - неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Суд апеляційної інстанції враховує вимоги чинного законодавства України, законодавчі та конституційні принципи та вимоги Європейського суду з прав людини, який вказав, що п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегією суддів апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду перевірено висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та за який він засуджений.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, висновок суду є логічним, послідовними та відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо змісту вироку. Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи обвинуваченого щодо неправильного застосування призначеного йому покарання, щодо не зарахування судом строку ув`язнення у строк покарання - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження, не узгоджуються з матеріалами справи та є такими, з якими колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
На думку суду апеляційної інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.309 КК України, судом першої інстанції в дотримання вимог КК України, роз`яснень чинного законодавства «Про практику призначення судами кримінального покарання» додержано загальні засади призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання призначеного обвинуваченим, враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому призначене покарання ОСОБА_8 є справедливим, що спростовує доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі, які були б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Діючим КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та дослідження доказів під час апеляційного розгляду, оскільки таке покладено кримінально-процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог дотримався, прийняв рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального законів та призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання з дотримання принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, а тому колегія суддів вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 02.08.2022 року залишити без зміни, подану апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року, відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3