справа № 170/602/17
провадження № 1-кп/166/40/22
ВИРОК

іменем України

01 липня 2022 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із Нововолинським міським судом Волинської області кримінальне провадження №0000118 від 19.06.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нудиже Любомльського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 19 червня 2017 року близько 03 год 30 хв в урочищі Гряда смт. Шацьк Ковельського (до адміністративно-територіальної реформи - Шацького) району Волинської області в приміщенні кафетерію «Одісей» умисно, утримуючи в обох руках за спинку металевий стілець кафетерію «Одісей», наніс ним декілька прямих ударів, а саме нижньою частиною, тобто ніжками стільця, зверху донизу в обличчя ОСОБА_4 , після чого, реалізуючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, наніс щонайменше один прямий удар взутою правою ногою, а саме передньою частиною стопи, в праву половину обличчя, а саме в ділянку життєво важливого органу - правого ока потерпілого ОСОБА_4 , в той час коли останній перебував у лежачому положенні обличчям догори на підлозі кафетерію «Одісей», в результаті чого спричинив йому травматичне ушкодження у вигляді контузії важкого ступеня з гіфемою, частковим гемофтальмом, преретинальним крововиливом, розривом судинної оболонки, відшаруванням сітківки та підвивихом кришталика правого ока, що в подальшому призвело до зниження гостроти зору правого ока до 0,02, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину.

Обвинувачений винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_5 просив вибачення у потерпілого, у вчиненому розкаявся, висловив жаль з приводу скоєного ним діяння.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 19 червня 2017 року він відпочивав у барі «Одісей». Перебуваючи за барною стійкою, ОСОБА_5 спочатку стільцем, а потім ногою вдарив його у праву частину обличчя, спричинивши пошкодження правого ока. Він тривай час лікувався, спочатку за місцем проживання, згодом у медичних закладах м.Луцька та м.Києва, де його прооперували. На даний час зір не відновився. На реальному позбавленні волі обвинуваченого не наполягав.

Судом установлено, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, останні правильно розуміють їх зміст, їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду не має жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за їх згодою відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

При призначенні виду покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує:

- характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є закінченим тяжким злочином;

- наявність пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття, добровільне відшкодування майнової шкоди та частково моральної шкоди та обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину з особливою жорстокістю;

-дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання, навчання характеризується позитивно, одружений, утримує малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З огляду на встановлені обставини, а також беручи до уваги думку потерпілого ОСОБА_4 щодо призначення покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі, а також визначені органом пробації згідно із досудовою доповіддю середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим призначає останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк та звільняє від відбування покарання з випробуванням із встановленням максимального іспитового строку з покладенням передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення 39239, 79 грн майнової шкоди, 250000 грн моральної шкоди та 3882, 32 грн судових витрат.

Ухвалою суду від 02.11.2021 прийнято відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову про стягнення майнової шкоди та судових витрат а також про стягнення 170000 грн моральної шкоди, у цій частині провадження у справі за цивільним позовом закрито.

ОСОБА_4 на обгрунтування цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди покликається на те, заподіяна йому злочином шкода полягає у спричинених моральних та фізичних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. У період лікування він був вимушений терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, пристосовуватись до негативних умов існування - ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення.

Цивільний позивач ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги в частині стягнення із обвинуваченого невідшкодованих йому 80000 грн моральної шкоди, просить вказані позовні вимоги задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що ним із потерпілим досягнуто домовленості про поступове відшкодування решти із 250000 грн моральної шкоди в розмірі 80000 грн.

Суд, заслухавши пояснення цивільних позивача і відповідача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У силу вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ст.23, ст.1167 ЦК України до стягнення з винного підлягає моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, характер та глибину завданих йому страждань, пов`язаних з перенесеним болем, бере до уваги моральні переживання, що зумовлені порушенням звичайного укладу життя, завданням образи, приниженням гідності.

З огляду на викладене суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає обґрунтованими вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 80000 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 80000 (вісімдесят тисяч) грн моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1