ЄУН № 336/1881/22
пр. № 1-кс/336/270/2022
УХВАЛА
Іменем України
25 травня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000087 від 20.05.2022р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не одружений, пенсіонер, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В:
25.05.2022 року старший слідчий СВ ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженні №0000087 від 20.05.2022р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 20 травня 2022 року, приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, приїхав на велосипеді до домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 . Після цього, він, розуміючи, що його неправомірні дії залишаться непомічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, направився до будівлі літньої кухні, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння. Далі, ОСОБА_5 руками демонтував вікно вказаної будівлі та через утворений віконний отвір проник всередину. Знаходячись в приміщенні літньої кухні, ОСОБА_5 побачив газовий балон ємкістю 50л. та рулон лінолеуму, який належав потерпілій. Взявши вказані речі, ОСОБА_5 через отвір у вікні виставив з приміщення літньої кухні на територію домоволодіння, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, по черзі за допомогою велосипеду, на якому приїхав, перевіз вказане майно за місцем свого мешкання, тим самим здійснив таємне викрадення чужого майна.

20.05.2022 року ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

23.05.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Підставою для повідомлення про підозру у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення послужила наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування, а саме: заявою про вчинення злочину зареєстрованою в журналі єдиного обліку №6244 від 20.05.2022р; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколи огляду місця події; протоколи допиту свідків; протокол огляду предмета; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 та іншими доказами по справі в їх сукупності.
На думку слідчого, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, в умовах воєнного стану, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
На думку слідчого, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Тому, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив суд його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти обґрунтованості підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення, однак заперечували щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказували про відсутність ризиків, вказаних в клопотанні, крім того захисник зауважив, що підозрюваний ОСОБА_5 пенсіонер, раніше не судимий, співпрацює зі слідством, вину визнав, розкаявся, попросив вибачення, міра запобіжного заходу є суворою та не відповідає тяжкості злочину, а тому відносно нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи викладене, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора та слідчого, які підтримали дане клопотання з підстав, викладених у ньому, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання слідчого, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що 20.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (кримінальне провадження №0000087).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог Кримінально процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтував доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень та долучено розписку підозрюваного про вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копії матеріалів, які обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
20.05.2022 року ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

23.05.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: заявою про вчинення злочину зареєстрованою в журналі єдиного обліку №6244 від 20.05.2022р; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколи огляду місця події; протоколи допиту свідків; протокол огляду предмета; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 та іншими доказами по справі в їх сукупності.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Згідно зі ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найбільшою соціальною цінністю.
Відповідно до ч.1, 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
п.3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, зареєстрований та постійно проживає в с. Преображенка Пологівського району Запорізької області, від органу досудового розслідування чи суду підозрюваний не переховувався, співпрацює зі слідством, неодноразово останній наголосив, що мети уникнути покарання в нього немає і що він визнає свою провину повністю, розкаюється.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
На момент розгляду клопотання про тримання під вартою доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було.
Натомість, зі слів захисника та підозрюваного, останній співпрацює зі слідством.
Також прокурором та слідчим, окрім констатації, взагалі не наведено будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості навести в ухвалі мотиви обрання запобіжного заходу.
Разом з тим, у справі «Биков проти Росії» 4378/02 від 10 березня 2009 року Європейський суд зазначив, що «у судових рішеннях не наведено нічого більше, окрім переліку цих підстав, що обґрунтовувало б їх відповідними та достатніми мотивами… Що ж до твердження представників уряду про те, ніби обставини справи і особистість заявника є самоочевидним обґрунтуванням його попереднього ув`язнення, то Суд не вважає, що саме по собі це звільняє суддів від обов`язку викладати мотиви, з яких вони доходять такого висновку».
Твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, що він вчинений в період воєнного стану, не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Також у справі «В. проти Швейцарії» 14379/88 від 26 січня 1993 року Європейський суд зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На думку слідчого судді, прокурором та слідчим в судовому засіданні не підтверджено будь-якими доказами зазначені в клопотанні ризики: переховування від органу досудового розслідування та суду, що підозрюваний може знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та вчинення інших кримінальних правопорушень або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
В судовому засіданні прокурор посилався на те, що підозрюваний може ухилитись від слідства та виїхати за межі області, оскільки на території, де останній проживає, відбуваються бойові дії. Однак на сьогоднішній день Пологівський район Запорізької області не є окупованою територією, підстав та доказів того, що ОСОБА_5 буде ухилятися від слідства і суду слідчому суду надано не було. Навпаки, до клопотання надані докази того, що підозрюваний постійно проживає та зареєстрований разом із сім`єю за адресою АДРЕСА_1 .
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, однак не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують будь-які ризики, передбачені статтею 177 КПК України та не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст.183 КПК України щодо неможливості застосування до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, раніше не судимого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.
Згідно з вимогами ч.3 ст.194 КПК України, оскільки прокурором доведені обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведено обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя вважає за необхідне, відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, слідчого або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 179, 181, 183, 184, 193, 194, 195, 196 , ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000087 від 20.05.2022р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відмовити.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання строком до 19 липня 2022 року включно.
Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним їх викликом;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню.
Повідомити підозрюваному письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали закінчується 19 липня 2022 року.
Підозрюваного ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1