Березівський районний суд Одеської області
08.09.2022
Справа № 494/374/20
Провадження № 1-кп/494/68/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених, відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
представника потерпілого, представника позивача - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000052 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Петрівка Березівського району Одеської області, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Новокальчеве Березівського району Одеської області, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі- КК Украни),-

ВСТАНОВИВ:

5 лютого 2020 року, приблизно о 21:30 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,прибули до складського приміщення, яке належить ОСОБА_7 та знаходиться за межами населеного пункту

с. Травневе, Березівського району, Одеської області, у якому зберігається зерно ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, шляхом пролому стіни, проникли на територію вказаного зерноскладу,де діючи з прямим умислом у заздалегідь заготовлені мішки навантажили та таємно викрали зерно пшениці, загальною вагою 2800 кг та зерно соняшнику загальною вагою 1000 кг, на загальну суму 24810 гривень. Діючи з єдиним умислом, вказане зерно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завантажили на автомобіль ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , та на автомобіль ВАЗ 2107, д.н НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , та у подальшому викраденим майном розпорядились на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 24810 грн. Далі, переслідуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_8 , 6 лютого 2020 року, приблизно о 21:00 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , продовжуючи свій намір на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, знову прибули до складського приміщення, яке належить ОСОБА_7 та знаходиться за межами населеного пункту с. Травневе, Березівського району, Одеської області та в якому зберігається зерно ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, через раніше створений пролом у стіні, проникли на територію вказаного зерноскладу,де діючи з прямим умислом таємно викрали зерно пшениці, загальною вагою 1500 кг та зерно соняшнику загальною вагою 1000 кг, всього на загальну суму 18050 грн. Вказане зерно завантажили у заздалегідь заготовлені поліетиленові мішки, після чого, діючи з єдиним умислом, вказане зерно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завантажили на автомобіль ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , та на автомобіль ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , та у подальшому розпорядились на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 18050 гривень. Всього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 42860 гривень.

На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення у інше приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення у інше приміщення, тобто вчинили злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинувачених, письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального

правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаними під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнали повністю та надали суду пояснення про те, яким чином ними було скоєно кримінальне правопорушення, що вони щиро розкаюються у вчинені злочину та просили суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинувачених, які раніше не судимі, не перебувають на наркологічному та психіатричному обліку. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України, а також ОСОБА_5 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Обвинувачені просили призначити найменш суворе покарання та вказали, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій. Представник потерпілого у судовому засіданні погодився з думкою прокурора та просив призначити відповідну міру покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Злочин вчинений обвинуваченими є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою

впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченими обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинувачених, тяжкості вчиненого ними злочину, позицію державного обвинувача та самих обвинувачених, думку представника потерпілого, суд доходить висновку, що виправлення обвинувачених можливо без ізоляції їх від суспільства, а тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за частиною третьою ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілого.

Представником потерпілого по справі заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 42860 грн.00 коп., яка полягає у викрадені майна потерпілого. Також просив відшкодувати моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправними діями обвинувачених, і яку він оцінює у 20 000 гривень.
Під час розгляду справи, обвинувачені визнали повністю цивільний позов та не заперечували проти його задоволення у повному обсязі. Прокурор також просив задовольнити позовну заяву.
Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 42860 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн обвинуваченими (цивільними відповідачами) не оспорюються, оскільки останні у судовому засіданні визнали, а тому підлягає задоволенню. .

Витрати, пов`язані на залучення експерта відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Суд також вважає, що речові докази, а саме:

Автомобіль марки ВАЗ моделі 21063, д.р.н НОМЕР_1 - залишити обвинуваченому ОСОБА_4 , який переданий йому згідно розписки;

Автомобіль марки ВАЗ моделі 21074, д.р.н. НОМЕР_2 залишити обвинуваченому ОСОБА_9 , який переданий йому згідно розписки;

Вісім полімерних мішків з зерном пшениці та один полімерний мішок з зерном соняшника залишити потерпілому, яке передано йому згідно розписки;

Недопалок цигарки марки «Rotmans Demi» - необхідно знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення в порядку ст 61 КПК України задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) та солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_5 виданий Березіським РВ УМВС України в Одеській області 28.10.1998 року) майнову шкоду в розмірі 42 860 (сорок дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень та моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Речові докази, а саме:

-Автомобіль марки ВАЗ моделі 21063, д.р.н НОМЕР_1 - залишити обвинуваченому ОСОБА_4 , який переданий йому згідно розписки;

-Автомобіль марки ВАЗ моделі 21074, д.р.н. НОМЕР_2 залишити обвинуваченому ОСОБА_9 , який переданий йому згідно розписки;

-Вісім полімерних мішків з зерном пшениці та один полімерний мішок з зерном соняшника залишити потерпілому, яке передано йому згідно розписки;

-Недопалок цигарки марки «Rotmans Demi» - необхідно знищити.

Витрати, пов`язані на залучення експерта відсутні

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1