Справа № 308/2026/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2022 року м. Ужгород
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів мотивуючи його вказує на наявність обґрунтованої підозри та те, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює, характеризується негативно, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, а також може незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою зміни їх показів на свою користь, у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходи будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема зазначив, що має постійне місце проживання, проживає разом з мамою в АДРЕСА_1 , має трьох дітей, офіційно ніде не працював.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою та просив застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, оскільки вважає клопотання прокурора необґрунтованим щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що такі суттєво знизились, а саме свідки кримінального провадження були допитані судом, експертизи проведені, а відтак відпав ризик щодо можливості обвинуваченого впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні. Також зазначив, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працював, а розмір визначеної судом застави є для нього непомірним.
Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний з урахуванням його особи, який обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Окрім цього, суду не надано будь-яких даних щодо наявності у нього хронічних захворювань, які б перешкоджали його триманню під вартою.
Також суд враховує ризик впливу на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні хоч і відпав, однак, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілу особу, шляхом погроз чи залякування, тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.
Судом встановлено, що зазначені ризики виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в доводах прокурора обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, останній раніше судимий, вичинив новий умисний злочин під час іспитового строку, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, тому суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11.06.2022 року о 13 год. 20 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1