КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/980/2022
Категорія ч. 1 ст. 369 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року у кримінальному провадженні №0002000 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Старий Крим Кіровського району Кримської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 369 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що 05 серпня 2021 року приблизно о 08 год 25 хв ОСОБА_8 , будучи пасажиром автомобіля Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням свого сина ОСОБА_9 , який, керуючи указаним транспортним засобом порушив Правила дорожнього руху та був зупинений екіпажем батальйону патрульної поліції в селі Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху на авто дорозі М06, Київ-Чоп, 19 кілометр, з метою уникнення адміністративної відповідальності, діючи в інтересах третьої особи з раптово виниклим умислом, направленим на надання патрульному поліцейському, тобто службовій особі, неправомірної вигоди за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП стосовно ОСОБА_9 , запропонував неправомірну вигоду в сумі 500 гривень патрульному поліцейському БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП ОСОБА_10 , призначеному на посаду поліцейського взводу №1 роти №1 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП, який перебував 05.08.2021 на чергуванні в складі автопатруля «СП-Комета 0310».

Продовжуючи свій злочинний намір, приблизно о 08 год 28 хв ОСОБА_8 підійшов до службового автомобіля Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , де на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_10 , та надав останньому грошові кошти в сумі 500 гривень купюрою номіналом 500 гривень, поклавши у бардачок службового автомобіля. Однак останній відмовився від отримання неправомірної вигоди, тим самим ОСОБА_8 здійснив пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі та надав службовій особі неправомірну вигоду.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок помилки під час юридичної кваліфікації діяння, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року змінити в частині кримінальної кваліфікації діяння ОСОБА_8 та постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади, до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор звертає увагу на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, полягає у вчиненні одного з таких діянь: пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їм влади чи службового становища.

В ході судового розгляду, як зазначає прокурор, достовірно встановлено, що ОСОБА_8 вчинив пропозицію неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади. При цьому така складова об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, як надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення нею в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади, на думку прокурора, є зайвою і підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки конкретні обставини кримінального правопорушення вказують на те, що поліцейський відмовився від отримання неправомірної вигоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, суд визначив обсяг та порядок дослідження доказів, що підлягають дослідженню, із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу останнього.

Прокурор в апеляційній скарзі не зазначає про допущені судом процесуальні порушення під час вирішення питання щодо розгляду справи у спрощеному порядку на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України та його доводи зводяться до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час юридичної кваліфікації діяння.

Оскільки норми КПК України не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема й у тих кримінальних провадженнях, у яких під час судового розгляду суд першої інстанції застосував ч. З ст. 349 КПК України і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів, досліджуючи указані доводи прокурора, дійшла таких висновків.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, характеризується трьома альтернативними діями: пропозицією надати неправомірну вигоду; обіцянкою надати неправомірну вигоду; наданням такої вигоди за вчинення або невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обвинувальним актом ОСОБА_8 висунуто обвинувачення як у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого ш службового становища, так і у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Юридичну кваліфікацію зазначеним діям обвинуваченого надано за ч. 1 ст. 369 КК України.

Дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у межах висунутого обвинувачення, тобто у вчиненні двох окремих альтернативних дій, які характеризують об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, погодившись при цьому із запропонованою прокурором кримінально-правовою кваліфікацією дій обвинуваченого.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність та усталеної судової практики кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, є закінченим з моменту, коли винний запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію, або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди. Якщо службова особа відмовилася прийнята запропоновані, обіцяні чи надані їй гроші, цінності, послуги або з якихось причин не отримала неправомірну вигоду, дії того, хто намагався п надати, належить кваліфікувати як замах на вчинення кримінального правопорушення.

За встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин у цьому кримінальному провадженні, які не оспорювали в суді сторони кримінального провадження, прокурор, з огляду на апеляційні доводи, вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у пропозиції службовій особі надати ш неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, не піддаючи при цьому сумніву правильність кваліфікації таких дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України.

Разом із цим, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_8 , які виразилися у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, з урахуванням тверджень прокурора про те, що службова особа відмовилася прийняти запропоновані гроші, належало б кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України як закінчений замах на вчинення указаного кримінального правопорушення.

Оскільки кожна з двох альтернативних дій, вчинених обвинуваченим які утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, виходячи із висунутого обвинувальним актом обвинувачення знайшли єдину кримінально- правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 КК України, за відсутності правових підстав для погіршення становища обвинуваченого та зміни кваліфікації лише в частині обвинувачення на закінчений замах на надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого ш службового становища, апеляційні вимоги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність, задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити о 09 годині 30 хвилин 04 липня 2022 року.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4