Справа № 638/5239/22
Провадження № 1-в/638/434/22
УХВАЛА
Іменем України
27 жовтня 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1954 р.н., про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку день за два, -

встановив:

В вересні 2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 з заявою про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку день за два.

Засуджений подав заяву про слухання клопотання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вказала, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Суд, вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведення судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років позбавлення волі, строк відбуття покарання рахується з 09.02.2019 року.

З вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2019 року вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив 09.02.2019 року.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затримано 10.02.2019 року.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року вказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2019 року набрав законної сили 17.10.2019 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки злочин засудженим ОСОБА_4 було вчинено після 20 червня 2017 року, а саме у лютому 2019 року, і щодо нього застосовувались заходи попереднього ув`язнення з 10 лютого 2019 року, то зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання щодо нього повинно здійснюватися з урахуванням положень частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017, у зв`язку з чим клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, справа №13-31-кс18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування підлягає частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 09 лютого 2019 року, тобто після 21 червня 2017 року, вищенаведені висновки Великої палати Верховного суду судом не застосовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72 КК України, ст. 369, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , 1954 р.н. про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку день за два відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя: