Справа № 136/1274/22
провадження №1-кп/136/94/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 01.09.2022, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Мочулка, Томашпільського р-ну, Вінницької обл., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимість знята, не працює, зі спеціальною освітою, одруженого,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Липовецького районного суду від 12.07.2022 у справі №136/856/22, яка набрала законної сили 22.07.2022, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та окрім накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у відповідності до положень ст. 39-1 КУпАП останнього направлення на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 (три) місяці. Із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 ознайомлений у встановленому законом порядку. Разом з цим, працівниками КЗ «Липовецький міський центр соціальних служб» Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_2 , 19.08.2022 під розписку вручено повідомлення про виклик на 22.08.2022 на 09.00 год. до даного комунального закладу для проходження програми для кривдників. Однак, у вказаний у виклику час ОСОБА_2 , для проходження програми не з`явився, причини неявки не повідомив. Крім того, ОСОБА_2 , 25.08.2022 під розписку вручено повідомлення про виклик на 26.08.2022 на 11.00 год. до даного комунального закладу для проходження програми для кривдників. Однак, у вказаний у виклику час ОСОБА_2 , для проходження програми не з`явився, причини неявки не повідомив. Також правопорушнику було роз`яснено положення ст. 390-1 КК України. У подальшому, ОСОБА_2 , до даного комунального закладу для проходження програми для кривдників так і не з`явився, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та обов`язок, покладений рішенням суду від 12.07.2022 у справі № 136/856/22, будучи особою, відносно якої застосовані заходи для проходження програми для кривдників, не з`явився за викликом, тим самим маючи реальну можливість проходження програми для кривдників, за відсутності поважних причин, умисно ухилився від неї.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України, а саме - умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_3 подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. В силу положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ст. 390-1 КК України, а саме - умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, не працює, за місцем проживання, згідно довідки-характеристики виданої Липовецькою міською радою, характеризується як такий на кого скарг протягом 2021-2022 не надходило, однак згідно довідки-характеристики виданої Липовецькою міською радою раніше, характеризується як такий, що вчиняв домашнє насильство. На обліку в лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_2 не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі на певний строк. При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.390-1 КК України, ст.ст. 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік, не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_4