Справа № 577/4135/21
Провадження № 1-кп/577/103/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, має третю групу інвалідності, раніше не судимого,
в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,
25 липня 2021 року близько 05:00 год. ОСОБА_4 , керуючи технічно не справним автомобілем «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 , який мав несправності гальмівної системи у вигляді зміни її конструкції шляхом демонтажу регулятора тиску задніх гальм та з`єднання гальмівних трубопроводів за допомогою гнучких гумових шлангів, рухався по вул. Професійній в бік вул. Січових Стрільців у м. Конотопі. Знаходячись в районі перехрестя з 2-м пров. вул. Професійної в м. Конотопі, ОСОБА_4 в порушення вимог п.п. 2.3 б, 2.9 б, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, і введених у дію з 01.01.2002 року, проявив неуважність, не впорався з рульовим керуванням, не маючи причин технічного характеру, втратив контроль за рухом автомобіля, внаслідок того, що заснув за кермом, виїхав на зустрічну смугу руху на ліве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1980 року народження, що рухався по узбіччі в попутному напрямку. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 на автомобілі залишив місце вчинення злочину. Внаслідок наїзду ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: згідно з висновком судово-медичної експертизи №320 від 12.08.2021 року ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦРЛ відділення 69 з 25.07.2021 року по 26.07.2021 року з діагнозом: закритий скалковий перелом верхньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням, що по ступеню тяжкості не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно з правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/119-21/9231-ІТ від 16.08.2021 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», д.н. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, і введені в дію з 01.01.2002 року, а саме:
2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
2.9. Водієві забороняється :
б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і уваги.
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Допущені ОСОБА_4 порушення п.п. 2.3 б, 2.9 б, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні злочину, його вина доводиться слідуючими доказами:
Поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що 25 липня 2021 року близько 05:00 год. він повертався з базару по вул. Професійна з лівого боку по обочині, після чого почув шум наближаючогося автомобіля, почув хлопок і відчув удар ззаду. Прийшов до тями, коли йому надавали першу медичну допомогу лікарі БШМД. Цивільні позови просить задовольнити. Просить суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що влітку 2021 року, він з товаришем їхали о 06:00 ранку на велосипедах по вул. Професійна в м. Конотоп по правій смузі. Їх обігнав автомобіль та через деякий час він почув удар. Коли проїхали близько 100 м., побачив, що на середині дороги лежав збитий потерпілий. Автомобіль не зупинявся. Він викликав поліцію, а товариш швидку медичну допомогу.
Письмовими доказами, а саме:
Згідно витягу з ЄРДР 25.07.2021 року близько 05:00 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Професійна м. Конотоп в бік вул. Є.Бош в районі магазину «Пушинка», здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , в результаті ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Конотопської ЦРЛ. Водій з місця ДТП зник (а.с.97).
З протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фототаблицею до нього вбачається, що по вул. Професійній в м. Конотоп 25.07.2021 року сталося ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_6 (а.с.108-113).
Згідно протоколу огляду місця події від 27.07.2021 року та ілюстративної таблиці до нього підтверджується, що за адресою: м. Конотоп, вул. Професійна, 27 знаходився автомобіль ВАЗ 2109 сіро-голубого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження у вигляді розбивання лобового скла, відсутність правого склоочисника, на капоті мається вм`ятина, радіаторна решітка має пошкодження зігнутості металу та відсутність нижньої частини номерного знаку (а.с.115-118).
Висновком експерта №СЕ-19/119-21/8802-ІТ від 09.08.2021 року та фототаблицею до нього встановлено, що на момент експертного огляду автомобіля ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_1 встановлено, що технічних несправностей в його рульовому керуванні, ходовій частині та системі головного світла методами, що зазначені в дослідній частині, виявлено не було. ОСОБА_9 система автомобіля ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_1 має технічні несправності, які визначаються зміною її конструкції шляхом демонтажу регулятора тиску задніх гальм та з`єднання гальмівних трубопроводів за допомогою гнучких гумових шлангів. Виявлені під час огляду несправності гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_1 виникли до даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.119-125).
Висновком експерта №320 від 12.08.2021 року у ОСОБА_6 під час госпіталізації у відділення мали місце: біль при пальпації правої нижньої кінцівки, ротація правої стопи назовні. Знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР «КЦРЛ» відділення 69 з 25.07.2021 року по 26.07.2021 року з діагнозом : закритий скалковий верхньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням. Рентгенологічно: скалковий перелом кісток правої гомілки в верхній третині зі зміщенням. По ступеню тяжкості скалковий перелом верхньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.126-128).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 19.08.2021 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 розповів і показав за яких обставин 25.07.2021 року сталося ДТП, а саме: проведеними замірами встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 рухався зі швидкістю 70 км/год. на відстані лівим габаритом 0.5 м. від осьової лінії і на відстані близько 150 м. до початку виявленого та зафіксованого сліду лівих коліс автомобіля. ОСОБА_4 заснув за кермом по причині того, що був у стомленому стані. До цього часу перешкод для руху не виникало та ніхто з інших учасників руху небезпеки не створював. Пішохода не бачив, про його темпи руху і розташування на дорозі чи узбіччі вказати не може. Зустрічних транспортних засобів на проїзній частині не було (а.с.129-133).
Висновком експерта №СЕ-19/119-21/9680-ІТ від 25.08.2021 року та фототаблицею до нього встановлено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2109 повинен був діяти згідно вимог пунктів 2.3(б), 2.9(б), 12.1, 12.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2109 мав технічну можливість запобігти виникненню даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля ВАЗ 2109 вбачаються невідповідності вимогами пунктів 2.3 (а,б), 2.9(б), 12.1, 12.4, 31.3(а) та 31.4.1(а) ПДР України, з яких невідповідності вимогам пунктів 2.3(б), 2.9 (б) та 12.1 вказаних Правил знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події. (а.с.134-136).
Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено доводять винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Вище наведені докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілими.
Проаналізувавши показання, допитаних безпосередньо у суді обвинуваченого, потерпілого, свідка та врахувавши позицію обвинуваченого, потерпілого, оцінивши та перевіривши надані стороною обвинувачення кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом, суд дійшов до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена в повному обсязі.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому по справі суд не вбачає. Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складену Конотопським міськрайонним відділом філії ДУ Центр пробації в Сумській області.
Враховуючи всі ці обставини, а також виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , характер вчинених ним дій та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок якого було завдано шкоду здоров`ю потерпілому, що кваліфікується середньої тяжкості тілесне ушкодження, не відшкодовано шкоди потерпілому, обставин справи, а саме після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 на автомобілі залишив місце вчинення злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з керуванням автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, ніде не працює, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді обмеження волі.
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради в Сумській області, поданий про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 897,81 грн. суд вважає, що підлягає до задоволення, виходячи з такого.
У ході судового слідства було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» з 25.07.2021 року по 26.07.2021 року і витрати на лікування останнього становлять 897,81 грн.
Відповідно до ст.1026 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з положеннями статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається те, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відсутні трудові чи цивільно-правові відносини (трудові договори, угоди чи контракти між вказаними сторонами не укладались).
На момент ДТП обвинувачений ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 володів транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 та використовував для проїзду самостійно та на свій власний ризик.
Оскільки між власником транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_10 та водієм ОСОБА_4 , який керував цим транспортним засобом на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , не встановлено наявності трудових відносин, правові підстави для відшкодування заподіяної шкоди власником транспортного засобу відсутні.
Наведена правова позиція, яка є обов`язковою для врахування, викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 672/1537/17 (провадження № 51-8954км18).
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди.
Відповідно до п.1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п.1.4 ст. 1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)
За положеннями статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу АР/8491311 АТ «СГ «ТАС» забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 з страховим лімітом: за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю 260 000 грн.; за шкоду заподіяну майну 130 000 грн. Дія страхового полісу з 30.11.2020 року до 29.11.2021 року. Тобто на момент вчинення ДТП 25.07.2021 року, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 була застрахована.
Згідно з пунктами 22.1 ст.22, 23.1 ст.23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода пов`язана з лікуванням потерпілого та моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.
Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону передбачає, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди, особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди, до якої віднесена і моральна, у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на обвинуваченого суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Враховуючи те , що позовні вимоги в цій частині пред`явлені не до всіх належних відповідачів (не пред`явлені до страховика АТ «СГ «ТАС»), потерпілий та представник потерпілого не зверталися з відповідною заявою до страховика про виплату страхового відшкодування (майнової та моральної шкоди) відповідно до умов договору страхування згідно полісу АР/8491311, суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП.
З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, що не є перешкодою для їх вирішення по суті у разі звернення до суду з відповідними позовними вимогами до ОСОБА_4 і АТ «СГ «ТАС», або лише до ОСОБА_4 після виплати страховиком страхового відшкодування у межах страхових сум за заявою потерпілого.
Позовна вимога ОСОБА_6 про відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. фактично є заявою про розподіл процесуальних витрат, оскільки витрати на правову допомогу за п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України є процесуальними витратами, такі процесуальні витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, за приписами ч. 2 ст. 120 КПК України, несе потерпілий, і такі процесуальні витрати підлягають розподілу з урахуванням приписів ст. 124 КПК України, а не в порядку вирішення цивільного позову.
Суду на час постановлення вироку не надано розрахунок таких витрат, що не дозволяє здійснити перевірку відповідності їх граничним розмірам компенсації, при тому, що за приписами ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування даних щодо процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає. З огляду на викладене, вирішення цього питання на теперішній час є передчасним, що не є перешкодою для його подальшого вирішення в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, оскільки за ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в сумі 3775,64 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 286 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Строк відбуття покарання у виді обмеження волі рахувати з дня постановки на облік ОСОБА_4 у виправному центрі.
Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ):
на користь Фінансового управління Конотопської міської ради в Сумській області 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 81 коп. витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 .
на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 64 коп.
Арешт, накладений згідно ухвал слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2021 року та 30 липня 2021 року скасувати.
Речові докази по справі: уламок рамки номерного знака пакет № НОМЕР_3 , склоочисник автомобіля пакер №7275266 та спойлер автомобіля пакет №1, які знаходяться в камері зберігання Конотопського РВП ГУНП в Сумській області - знищити; автомобіль ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику Конотопського РВП ГУНП в Сумській області повернути володільцю ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1