Справа № 357/6314/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001484 від 01.07.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_5 » вантажником, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.09.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки; 12.07.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 70, 71 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнений 03.03.2016 по відбуттю строку покарання; 05.07.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 395 КК України до арешту на 2 місяці; 12.08.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців арешту,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи прямий умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання боєприпасів, 30 червня 2022 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи на ділянці дороги, що в напрямку виїзду з міста Узин до міста Рокитне Білоцерківського району Київської області, придбав-знайшов патрони до вогнепальної зброї у кількості 32 штук, з яких 16 патронів калібру 5,45х39 мм, 15 патронів калібру 7,62х39 мм, 1 патрон калібру 1,62х54 R, усвідомлюючи, що вказані предмети є боєприпасами до вогнепальної зброї, всупереч встановленому Законом порядку зберігав їх при собі до 01.07.2022.

Однак, 01.07.2022 о 15 годині 46 хвилин на перехресті вулиць Заводської та Восток 1, поруч з будинком №37, в місті Узин Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4 , зупинено працівниками поліції з метою перевірки на предмет незаконного зберігання заборонених в обігу предметів та речовин. В подальшому, у присутності понятих, у ОСОБА_4 , виявлено та вилучено 32 патрони, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, з яких 16 патронів калібру 5,45х39 мм, споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям, 15 патронів калібру 7,62х39 мм, споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям, 1 патрон калібру 1,62х54R, споряджений кулею зі сталевим осердям, які ОСОБА_4 , незаконно придбав-знайшов, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, надав показання, відповідно до яких 30 червня 2022 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи на ділянці дороги, що в напрямку виїзду з міста Узин до міста Рокитне Білоцерківського району Київської області, біля блокпосту побачив рослини коноплі, які хотів зірвати, однак в результаті знайшов патрони до вогнепальної зброї: 15 патронів калібру 5,45, 16 патронів калібру 7,62, 1 патрон калібру 7,62R, а всього 32 патрони, які сховав біля блокпосту.

Наступного дня 01.07.2022 він прийшов до того ж блокпосту, щоб забрати знайдені патрони та віддати їх сусіду, який знаходиться в ТРО. Перебуваючи в другій половині дня на перехресті вулиць Заводської та Восток 1, поруч з будинком АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції з метою перевірки на предмет незаконного зберігання заборонених в обігу предметів та речовин. В подальшому, у присутності понятих, у нього було вилучено вказані патрони.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, в тому числі щодо процесуальних витрат та речових доказів.

До матеріалів судового провадження надано документи, зокрема, витяг з ЄРДР на підтвердження факту реєстрації вказаного кримінального провадження, копію довідки про звільнення ОСОБА_4 серії ЧРК № 08516 від 31.10.2018 на підтвердження особи обвинуваченого; довідку УІТ ГУМВС України в Київській області від 06.07.2022 щодо попередніх судимостей ОСОБА_4 , довідку КНП «Узинська МЛ» УМР від 11.07.20222 № 01-07/247, згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2022, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2018, довідку-характеристику № 11-14-1048 від 13.07.2022 згідно якої ОСОБА_4 характеризується за місцем проживання негативно, довідку КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради № 111 від 13.07.2022, згідно якої ОСОБА_4 до лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався, довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.07.2022 № ВОБР/2050/3, згідно якої ОСОБА_4 на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває, постанову про визнання речовим доказом від 12.07.2022, постанову про передачу речового доказу від 25.07.2022, постанову про визнання речовим доказом від 12.07.2022, квитанцію № 929 від 25.07.2022, довідку про витрати на проведення експертизи, ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2022 та досудова доповідь від 23.08.2022 року, згідно висновку якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, а саме у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд не визнає обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, що пом`якшують покарання, які визначені п.1 ч.1 ст.66 КК України - щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з наступних підстав.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18). Так, судом встановлено, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину в результаті судового розгляду визнав, але не висловив жаль з приводу учиненого ним та щиро не покаявся.

Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не виявив.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.п 1,11 ч.1 ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочину, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, він раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працевлаштований, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суворо його не карати, зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст.69 КК України, оскільки останній систематично, починаючи з 2010 року вчиняє умисні корисливі нетяжкі та тяжкі злочини, та будучи звільненим в 2018 році належних висновків не зробив, не припинив свою протиправну поведінку, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та ще раз підтверджує його схильність до незаконної протиправної поведінки.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України та є кримінальним правопорушенням проти громадської безпеки, особу винного, який раніше неодноразово судимий, його відношення до вчиненого, відсутність міцних соціальних зв`язків, негативну характеристику за місцем проживання, відсутність офіційного місця працевлаштування, обставину, яка пом`якшує покарання та обтяжуючі обставини покарання, зокрема вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в період з 2010 року по 2022 рік, в тому числі тяжких, висновок досудової доповіді та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 є особою небезпечною для суспільства, маючу деформацію життєвих принципів, систематично вчиняє кримінальні правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, проти власності, а відтепер і в сфері проти громадської безпеки за обтяжуючої обставини, а саме з використання умов воєнного стану, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість та призначає йому покарання у межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі ближче до максимальної межі.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений був засуджений 12.08.2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, яке на день розгляду вказаного кримінального провадження не відбув.

Кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , та яке є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим до винесення вище вказаного вироку, тому суд на підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами призначення покарання, застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

6. Цивільний позов не заявлено.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами. Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2022 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 13.09.2022.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 1372,96 грн документально підтверджені, тому вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, ч.5 ст.615 КПК України, ст.263 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70, частини 1 статті 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2022 більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання строком до 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-22/24947-БЛ від 07.07.2022) у розмірі 1372,96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок) на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні №0001484:

- 32 патрони, які упаковані до спеціального пакету № 5349968, які відповідно до постанови про передачу речового доказу від 25.07.2022 передано на зберігання до кімнати зберігання зброї Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

- змиви на ватні аплікатори у кількості 4 шт., які упаковані до чотирьох паперових конвертів та контрольний зразок, зроблений на ватний аплікатор, який упаковано до паперового конверту, які відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 12.07.2022 та квитанції № 929 від 25.07.2022 передано до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ