Справа № 455/374/22
Провадження № 1-кп/455/186/2022
ВИРОК
Іменем України

17 травня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 27.04.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 10 квітня 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, проведення на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 на території України загальної мобілізації до Збройних Сил України та обмеження щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, з метою отримання права на виїзд за межі України зайшов на канал «Telegram», адресу якого він знайшов у мережі Інтернет та перейшовши за посиланням замовив бланки «Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного», «Довідки військово-лікарської комісії» та «Довідки про відстрочку від призову». Отримавши 15 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 у відділенні НОВА ПОШТА №3 бланки «Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного», «Довідки військово-лікарської комісії» та «Довідки про відстрочку від призову», в яких були використані реквізити « ІНФОРМАЦІЯ_2 код НОМЕР_1 , вклеїв туди свою фотографію, вніс анкетні дані та проставив реєстраційний номер, тим самим надав отриманим бланкам статусу офіційних документів.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.358 КК України як підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, в подальшому, 26 квітня 2022 року приблизно о 17 годині 50 хвилин, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що "Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного" № НОМЕР_2 від 09.04.2022 «Довідка військово- лікарської комісії» №59/4039 від 05.04.2022 та «Довідка про відстрочку від призову» №863 від 06.04.2022, видані на його ім`я є підробленими та містять завідомо недостовірні відомості щодо непридатності його до військової служби та зняття з військового обліку, перебуваючи в пункті пропуску «Смільниця», що розташований в с.Терло Самбірського району Львівської області використав вищевказані завідомо підроблені документи шляхом їх пред`явлення та надання інспектору прикордонної служби ОСОБА_6 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

29.04.2022 між прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами даної угоди, ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні. Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань визначили остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 гривень.

29.04.2022 обвинувальний акт разом з підписаною сторонами угодою надійшов до суду.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, визнав повністю. Крім того зазначив, що цілком розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання сплатити штраф. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого та наполягала на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, та погодився на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, отже дані кримінальні правопорушення, відповідно до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є кримінальними проступками, а відтак щодо таких відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав беззастережно та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання сплатити штраф.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та Кримінального Кодексу України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Зокрема, встановлено, що при укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам, передбаченим ст.472 КПК України, угода укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіряючи узгоджене сторонами угоди покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань визначають остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 гривень, на відповідність його вимогам Кримінального Кодексу України, судом встановлено, що таке покарання визначене у межах, установлених у санкціях ч.1,4 ст.358 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявності обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, на думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.50 КК України, меті покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що угоду про визнання винуватості, укладену 29.04.2022 року між прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 10200 гривень, за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.04.2022 арешт на майно відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 174, 314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000164 від 27.04.2022, укладену 29 квітня 2022 року між прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.04.2022 на: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане Міністерством оборони України ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2022 року №027133 на ім`я ОСОБА_3 ; довідку військово-лікарської комісії, видану ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.04.2022 року №59/4039 на ім`я ОСОБА_3 .

Речові докази, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане Міністерством оборони України ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2022 року №027133 на ім`я ОСОБА_3 , та довідку військово-лікарської комісії, видану ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.04.2022 року №59/4039 на ім`я ОСОБА_3 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000164 від 27.04.2022 - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000164.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1