Справа № 635/5410/21
Провадження № 1-і/545/37/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
за участі захисника-адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000436 від 18.04.2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України,-
встановив:
Прокурор звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 посилаючись на те, що у провадженні Харківського районного суду Харківської області перебувало кримінальне провадження №0000436 від 18.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України.
Зазначив, що наявні у даному випадку ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати. Зокрема існують ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення покарання або вчинити інше кримінальне правопорушення.
До початку розгляду клопотання прокурора по суті, адвокат ОСОБА_4 подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання вказуючи, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, має неповнолітню дитину, раніше не судимий і ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, а також наявність висновку експерта №09/986-с/2021 судово-медичної експертизи, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про наявність ризику переховування та наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити, в задоволенні клопотання захисника просить відмовити.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки не наведено доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України для продовження запобіжного заходу та просив задовольнити подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Обвинувачений у судове засідання не доставлений у зв`язку з тим, що на території м. Харкова ведуться бойові дії. Також неможливою є його участь у судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції із Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», де перебуває обвинувачений ОСОБА_5 , оскільки доступ до мережі інтернет відсутній у зв`язку із пошкодженням кабельної мережі. Надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан».
Згідно з Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосудця під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.
Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження ухвалою
Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2021 року ОСОБА_5 обрано
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський
слідчий ізолятор», який в подальшому продовжувався на підставі ухвали Харківського
районного суду Харківської області до 09.04.2022 року.
На підставі ч. 6 ст. 615 КПК України строк тримання під вартою щодо ОСОБА_5 продовжено до вирішення відповідного питання у судовому засіданні до 09.06.2022 року
включно.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано до суду прокурором відповідно до ст.199 КПК України, яке відповідає вимогам ст.184 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд прийшов до висновку про те, що ризики, наведені прокурором у клопотанні і передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу застосованого щодо ОСОБА_5 на більш м`який.
Зокрема ОСОБА_5 , з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведеності пред`явленого обвинувачення, може переховуватися від слідства та залишити місце свого постійного проживання; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке відносяться до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість та наслідки вчиненого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину, а також характеристику його особи, суд доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, продовження існування ризику можливого вчинення кримінального правопорушення, можливості переховування від суду з огляду на обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо можливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді особистого зобов`язання, оскільки при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безумовно має враховуватися тяжкість звинувачення особи.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 Про взяття під варту до суду зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .
Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, який, хоча і має постійне місце проживання, однак сталі соціальні зв`язки у нього відсутні, він не працюючий, що вказує на обґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, має неповнолітню дитину, оскільки зазначене хоча і знижує вищенаведені ризики, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
Наявність висновку експерта №09/986-с/2021 судово-медичної експертизи, яка долучена до клопотання сторони захисту, не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки висновок експертизи є одним із доказів, якій оцінюється судом в сукупності з усіма доказами по справі.
Суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду також не здобуто даних, які безумовно свідчили б про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою та не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстав для застосування щодо останнього менш суворого запобіжного заходу, не вбачається.
Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою під час розгляду клопотання прокурора, не встановлено.
Таким чином доводи захисника про можливість та достатність застосування заходу у виді особистого зобов`язання є необґрунтованими, оскільки вказаний або будь-який інший запобіжний захід на даній стадії судового провадження не може забезпечити можливості порушення ОСОБА_5 відповідних зобов`язань, самовільного залишення місця фактичного проживання та уникнення від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у виді можливого реального покарання у виді позбавлення волі у даному кримінальному провадженні в разі доведення його винності у вчиненні інкримінуємого йому злочину.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, в заявленому клопотанні сторони захисту слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 197, 331 КПК України,-
ухвалив:
Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 18.04.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК Україниу вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів з 08 червня 2021 року по 06 серпня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового засідання.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення,

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 09.06.2022 року о 08-00 годині.

Суддя: ОСОБА_1