У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.08.2022 Справа №607/9010/22

Провадження №1-кс/607/2783/2022
м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2022 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою в інтересах потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України.
У поданій скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначає, що оскаржувана постанова слідчого є незаконною, у тексті постанови наведено лише хронологію внесення відомостей до ЄРДР, прийняття рішень про об`єднання кримінальних проваджень та їх закриття. Також зазначив, що без аналізу здобутих в ході досудового розслідування письмових доказів в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження зазначено про те, що в ухвалі слідчого судді про накладення арешту не вказано заборон та обмежень, що застосовуються до арештованого майна, а також, що досудовим розслідуванням не встановлено, які саме діяння (дії чи бездіяльність) вчинялись ОСОБА_7 з автомобілем, на який накладено арешт. Водночас скаржник зазначає, що ОСОБА_7 умисно в період часу з 09.09.2015 р. по 07.09.2016 р. перешкоджав правоохоронним органам виконанню вказаного судового рішення та вчиняв незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, шляхом його приховування від органу досудового розслідування, а також намагався покинути територію України, однак у зв`язку із перебуванням автомобіля у розшуку, був затриманий та автомобіль було вилучено та поміщено на штрафмайданчик Гусятинського відділу поліції.
За наведених обставин адвокат ОСОБА_3 вважає, що постанова слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, є незаконною та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.
Також адвокат ОСОБА_3 просить поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки її копію він отримав 08 липня 2022 року, на підтвердження чого до матеріалів скарги долучено копію супровідного листа із відповідною відміткою, що засвідчена його особистим підписом.
Особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про розгляд скарги без його участі, подану скаргу підтримує та просить задовольнити.
Окрім того в судове засідання не з`явилась слідча СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності дізнавача, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.
На вимогу слідчого судді органом досудового розслідування надано матеріали кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року.
Дослідивши долучені до скарги документи, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000488 від 16 грудня 2015 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
За змістом ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
У поданій скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначає про отримання копії оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження 08 липня 2022 року, що підтверджується відповідною відміткою на супровідному листі із його особистим підписом. Будь-яких документальних підтверджень про отримання скаржником копії постанови в інший термін слідчому судді не надано.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що строк на оскарження постанови слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року, особою, яка подала скаргу, не пропущено.
Крім того при вирішенні даної скарги слідчий суддя враховує положення ст.2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, у відповідності до ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Крім того згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч.1 ст.284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).
Крім того відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Відповідно до п. 5 цієї статті постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Слідчий суддя звертає увагу, що з комплексного аналізу ст. 110 КПК України та одного із основоположних принципів кримінального процесуального законодавства, а саме верховенство права, вбачається, що постанова слідчого має бути мотивованою, тобто її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, котрі підтверджуються матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть питання, яке порушеного заявником. Також у ній мають міститись відповіді на усі поставлені ним питання, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу та формою реалізації принципу правової визначеності, як елементу верховенства права.

Так, в ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 343 КК України.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000488 від 16 грудня 2015 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, законність винесення якої є предметом розгляду даної скарги.

Крім того встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 28 серпня 2021 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000488 від 16 грудня 2015 року в частині кваліфікації за ч. 1 ст. 343 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 30 серпня 2021 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000488 від 16 грудня 2015 року в частині кваліфікації за ч. 1 ст. 382 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 388 КК України та вважає її невмотивованою та необґрунтованою, з таких підстав.
Так, стверджуючи про те, що у даному кримінальному провадженні в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 388 КК України, слідчий, на переконання слідчого судді, не з`ясував належним чином всі об`єктивні обставини кримінального провадження. Зокрема, в обґрунтування прийнятого рішення про закриття кримінального провадження у мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчий вказав на те, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2015 року накладено арешт на автомобіль марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з тим у зазначеній ухвалі слідчого судді про накладення арешту не вказано заборон та обмежень, які мають застосовуватися до вказаного арештованого майна, а отже не передбачено прямої заборони чи обмеження користування і розпоряджання автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував на той час у фактичному володінні ОСОБА_7 . Також у постанові слідчого зазначено, що досудовим розслідуванням не встановлено які саме заборони чи обмеження користування і розпоряджання автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , застосовувались та які саме діяння (дії чи бездіяльність) ОСОБА_7 вчинялись з вказаним автомобілем, на який 09.09.2015 р. накладено арешт, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
Щодо викладених у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження обставин слід зазначити, що згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2015 року про накладення арешту вбачається, що арешт на автомобіль марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , накладено з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати майно, заборони розпоряджатися ним та використовувати.

Таким чином слідчий суддя приходить до переконання, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не в повній мірі було взято до уваги ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2015 року, а саме викладені у мотивувальній частині обставини, що арешт на автомобіль накладається з метою тимчасового позбавлення права відчуження, розпорядження та користування ним, тобто в ухвалі слідчого судді передбачено обмеження яких прав щодо автомобіля марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 застосовуються в даному випадку.

Крім того про ознайомлення ОСОБА_7 із вказаними обмеженнями свідчить протокол виконання ухвали про арешт майна від 13 жовтня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 роз`яснено про передбачену кримінальну відповідальність у разі невиконання ухвали слідчого судді про накладення арешту, тобто відчуження автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , розпорядження ним або використання, зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Із вказаним протоколом виконання ухвали про арешт майна ОСОБА_7 був ознайомлений, про що останній засвідчив своїм особистим підписом.

Також у мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчий вказав на те, що досудовим розслідуванням не встановлено які саме діяння (дії чи бездіяльність) були вчинені ОСОБА_7 з автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт, що могли б становити склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Водночас як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в період часу з 09 вересня 2015 р., коли на вказаний автомобіль було накладено арешт, по 07 вересня 2016 р., коли він був затриманий працівниками поліції, після чого поміщений на штрафмайданчик Гусятинського ВП,ОСОБА_7 не виконував вимогу про передачу автомобіля органу досудового розслідування та саме слідчий в ході проведення досудового розслідування повинен встановити чи вчиняв ОСОБА_7 таким чином незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, в тому числі приховування.
Крім того 22 лютого 2022 року першим заступником керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 були надані письмові вказівки в порядку ст. 308 КПК України процесуальному прокурору у кримінальному провадженні, які не виконані в повному обсязі, зокрема щодо встановлення місця перебування та допиту як свідка слідчого СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП в Львівській області ОСОБА_10 стосовно відомих їй обставин проведення 07 вересня 2016 року огляду місця події та вилучення автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт та який перебував у розшуку. Про невиконання зазначеної вказівки свідчить відсутність у матеріалах кримінального провадження будь-яких даних щодо її виконання.

Вказане, на думку слідчого судді, свідчить про бездіяльність слідчого, який здійснював досудове розслідування, формальний характер такого досудового розслідування та невжиття заходів для виконання завдань кримінального провадження, що безумовно не відповідає вимогам ч. 5 ст. 38 КПК України щодо обов`язку органу досудового розслідування застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Крім того вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.
У зв`язку з цим існують обставини, що вказують на поверховість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, як наслідок, рішення слідчого про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване. Зазначене стало наслідком передчасного і помилкового висновку слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження.
Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України задовольнити.
Постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України скасувати.
Копію ухвали з матеріалами кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року повернути в СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000488 від 16 грудня 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1