Справа № 165/634/21
Провадження № 1-кп/156/15/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_6 про зміну останній міри запобіжного заходу у кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іваничівського районного суду перебуває зазначена кримінальна справа.
11 серпня 2022 року захисник обвинуваченої ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , яке обґрунтовує тим, що на даний час виникла нагальна необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченій для запобігання ризиків загрози її здоров`ю. На даний час обвинувачена ОСОБА_4 перестала розмовляти і в неї виникло відмирання кори головного мозку, що в свою чергу потягло значні зміни у стані її здоров`я. З приводу погіршення стану здоров`я обвинувачена неодноразово зверталась за допомогою до фельдшера в умовах СІЗО. Її підзахисна потребує відповідного та належного лікування, яке на її думку забезпечити в умовах слідчого ізолятора є неможливо. Подальше утримання ОСОБА_4 в умовах СІЗО є невиправданим та ставить під ризик її здоров`я. На спростування ризику, що обвинувачена буде переховуватись від суду зазначено, що обвинувачена має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має серйозні проблеми із здоров`ям, на утриманні дитину, яка має серйозні хронічні захворювання. Щодо ризику як незаконний вплив на потерпілого, свідка, то зазначає, що анкетні дані свідка по справі є зміненими, а тому здійснення тиску на нього є неможливим. Крім того, прокурор не забезпечив явки даного свідка для допиту протягом майже двох років. Крім того, вважає, що прокурором не доведено такого ризику як вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження своєї злочинної діяльності. На підставі викладеного, просить змінити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний, а саме, домашній арешт у нічну пору доби з 20 год. по 07 год. за місцем її реєстрації.
Ухвалою суду від 15 серпня 2022 року до участі у справі для розгляду вказаного клопотання, на окрему процесуальну дію, залучено захисника обвинуваченій ОСОБА_5 .
У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 клопотання підтримав, просить його задоволити та суду пояснив, що в умовах СІЗО обвинуваченій неналежно забезпечено лікування, вона хворіє на ряд тяжких захворювань та потребує саме стаціонарного лікування. Обвинуваченій проведено лише медичне обстеження, а стаціонарне лікування їй не забезпечено. На даний час усі докази у кримінальному провадженні досліджені, крім допиту залегендованого свідка, тому вважає, що ризики про які зазначає прокурор зменшилися. Вважає, що наявні тяжкі хронічні хвороби у обвинуваченої зумовлюють необхідність її стаціонарного лікування та зміни запобіжного заходу.
В судовому засіданні обвинувачена клопотання захисника підтримала, просить його задоволити та вказала, що у неї незадовільний стан здоров`я у зв`язку з чим, почуває себе погано та потребує медичної допомоги, яку надають їй неналежно.
Прокурор заперечив щодо задоволення даного клопотання, вважає, що на даний час стан здоров`я обвинуваченої не є таким, що не дозволяє їй перебувати в умовах СІЗО. Ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченій запобіжного заходу продовжують існувати, вони не зменшилися.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку.
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частини 1статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 206 КПК України визначено загальні обов`язки суду щодо захисту прав людини.
Пунктом 1 частини 6 цієї статті передбачено, що слідчий суддя має право забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.
Відповідно до ч.7 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Як передбачено статтею 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
На думку суду, обставини кримінального провадження з часу продовження обвинуваченій запобіжного заходу не змінились, ризики, які були підставою продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Що стосується посилання сторони захисту, як на основну підставу зміни запобіжного заходу - незадовільний стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 , то суд зазначає наступне.
До клопотання про зміну міри запобіжного заходу захисником обвинуваченої не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували погіршення стану здоров`я обвинуваченої.
Судом самостійно витребувана вказана інформація.
Так, згідно повідомлення філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях щодо стану здоров`я ОСОБА_4 від 12 серпня 2022 року № 870 /ВН-22-вих., яке надане з часу перебування обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, 19 січня 2021 року, 20 січня 2021 року, 21 січня 2021 року, 30 грудня 2021 року, 11 січня 2022 року, 10 травня 2022 року вона оглянута лікарями Луцької ММЧ. 27 травня 2022 року ОСОБА_4 перебувала на консультації у КП «Волинська обласна клінічна лікарня» та оглянута лікарями невропатологом, кардіологом, судинним хірургом. 31 травня 2022 року ОСОБА_4 оглянута лікарем терапевтом Луцької ММЧ.
20 червня 2022 року ув`язнена ОСОБА_4 каретою швидкої медичної допомоги госпіталізована в КП «Волинську обласну клінічну лікарню» з попереднім діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу. В умовах КП «Волинська обласна клінічна лікарня» обвинуваченій проведена комп`ютерна томографія, призначено лікування. Ув`язнену не госпіталізували на стаціонарне лікування.
21 червня 2022 року та 08 серпня 2022 року обвинувачена знову оглянута лікарем терапевтом Луцької ММЧ, призначено лікування. Згідно наданої суду інформації, враховуючи наявні захворювання в ОСОБА_4 їй показане стаціонарне лікування в плановому порядку, показів до невідкладної госпіталізації до стаціонару на даний час немає.
Порядок надання медичної допомоги особам, узятим під варту, регламентований спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» (далі Порядку). Відповідно до п.2.8. Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Отже, при потребі ОСОБА_4 до невідкладної госпіталізації, вона може бути проведена у закладах охорони здоров`я з дотриманням правил, передбаченим зазначеним Порядком і повідомленням про це суд.
Суд звертає увагу на те, що на даному етапі в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що обвинувачена за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, як і відсутні відомості щодо проведення огляду ОСОБА_4 відповідними фахівцями в галузі медицини ДУ «Луцький слідчий ізолятор» з наданням висновків фахівцями на підставі наявної в установі медичної документації щодо неможливості за станом здоров`я подальшого перебування обвинуваченої в даній установі.
Суд враховує доводи сторони захисту, що незадовільний стан здоров`я має значення при вирішенні питання щодо залишення запобіжного заходу обвинуваченій у виді тримання під вартою. Разом з тим, зазначена обставина ( виходячи із наданої суду інформації) сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку. В даному випадку суд приймає до уваги, що будь-яких доказів, які б вказували на неможливість перебування ОСОБА_4 за станом здоров`я в умовах тримання під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», стороною захисту не надано та суду на його запит надано теж не було.
Навпаки, згідно вищевказаного листа Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально - виконавчої служби України» у Волинській та Рівненських областях , обвинуваченій ОСОБА_4 показане стаціонарне лікування в плановому порядку, показів до невідкладної госпіталізації до стаціонару на даний час немає.
Тобто, у вказаному повідомлені відсутні дані про неможливість утримання обвинуваченої в умовах слідчого ізолятора.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну допомогу.
У підпункті 1 пункту 3 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.
У підпункті 1 пункту 4 розділу І вказаних вище Правил, серед іншого, зазначено, що ув`язнені і засуджені мають право:на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», за винятком обмежень, передбачених законодавством;за висновком лікуючого лікаря отримувати від родичів або інших осіб (у фабричній закритій непошкодженій упаковці) лікарські засоби або їх аналоги, призначені для проходження курсу лікування, та медичні вироби, а також купувати їх за безготівковим розрахунком;купувати протягом місяця за безготівковим розрахунком продукти харчування і предмети першої потреби, письмове приладдя, газети і книги через торговельну мережу на замовлення на суму та у кількості, що передбачені Законом України «Про попереднє ув`язнення»,КВК та цими Правилами.
Пунктами 3 та 4 розділу І Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (із змінами), встановлено, що: медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством; у закладах охорони здоров`я ДКВС надаються медична допомога при невідкладних станах, первинна медична допомога, вторинна (спеціалізована) та паліативна допомога, медична реабілітація, здійснюється санітарно-епідеміологічний нагляд, проводяться санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи, у тому числі із впровадження превентивної медицини (пропаганда здорового способу життя, зокрема з питань дотримання особистої гігієни, запобігання інфекційним захворюванням, алкоголізму та наркоманії, попередження самогубств, гігієнічне навчання), організовується цілодобове чергування медичних працівників, забезпечення засуджених лікарськими засобами, медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, проводиться реабілітація та лікування після захворювань і травм.
Зазначені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що уповноважені особи СІЗО, лікар медичної частини та керівництво, зобов`язані на прохання особи, яка утримується під вартою, обстежити її та надавати належну медичну допомогу, а в разі неможливості вчинити ці дії, самостійно, у межах СІЗО, організувати обстеження особи узятої під варту, згідно зазначеного судом Порядку.
При цьому, винесення судом ухвали в такому випадку не є обов`язковим.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачена, яка утримується під вартою у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» заявляє про її неналежне лікування в СІЗО, погіршення стану здоров`я, а також, як зазначено суду необхідність її планового стаціонарного лікування, суд приходить до висновку, що з метою недопущення порушення права обвинуваченої ОСОБА_4 на медичну допомогу, у даному випадку можливо застосувати норму п. 1 ч. 6ст. 206, ч.7 ст.206 КПК України судом та зобов`язати начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» невідкладно організувати та забезпечити медичне обстеження та лікування обвинуваченої ОСОБА_4 , а у випадку неможливості відповідного лікування, здійснити таке лікування відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.
На підставі вище наведеного, суд відхиляє клопотання захисника обвинуваченої про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим.
Крім цього, суд роз`яснює, що захисник не позбавлений права звернення до суду із аналогічним клопотанням у разі наявності доказів щодо неможливості перебування обвинуваченої ОСОБА_4 в умовах СІЗО.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.
Зобов`язати начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» надати усі медичні документи, організувати та повторно забезпечити медичне обстеження стану здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у КП «Волинська обласна клінічна лікарня» із залученням лікарів, зокрема, невропатолога та кардіолога, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104 та вжити заходів у межах своїх повноважень для доставлення обвинуваченої ОСОБА_4 до вказаного медичного закладу до 22 серпня 2022 року та зобов`язати начальника Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» організувати та забезпечити медичне лікування обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (у тому числі стаціонарне лікування), відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.
Контроль за виконанням ухвали судді покласти на прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури, а також уповноважених осіб Волинської обласної прокуратури, які здійснюють контроль за додержанням законодавства в установах виконання покарань.
Про прийняті заходи щодо надання медичної допомоги ОСОБА_4 надати Іваничівському районному суду Волинської області (суддя ОСОБА_1 ), у провадженні якого перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 .
Копію ухвали направити до ДУ «Луцький слідчий ізолятор», КП «Волинська обласна клінічна лікарня», Нововолинський відділ Володимир-Волинської окружної прокуратури, Волинської обласної прокуратури.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1