Справа № 627/435/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2022смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000148 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, українця, на обліку як військовозобов?язаний не перебуває, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 02.06.2016 року вироком Жовтневого районного суду м.Харків за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 10.08.2020 року з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання, за що судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 , 3 ст.357 КК України,

у с т а н о в и в :

20.07.2022 року, близько 13 год 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , по АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння офіційними документами, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємновикрав офіційні документи належні ОСОБА_6 , а саме технічний паспорт автомобіля серії НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 6343 та посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 27.11.2008 року ВРЕР №6 ГУМВС м. Богодухів Харківської області. Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Також, 20.07.2022 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом , скористався зручними обставинами, а саме тим, що він залишився в салоні автомобіля сам, шляхом вільного доступу , діючи умисно, заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого ОСОБА_5 покинув місце скоєння кримінального правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст.357 КК України, визнав повністю, не заперечував факту їх вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що дійсно з салону автомобіля з корисливих мотивів викрав офіційні документи та незаконно заволодів паспортом громадянина України , видані на ім`я ОСОБА_6 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за:

ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

та ч.3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 , відносяться до категорії кримінальних проступків.

Вивченням особи ОСОБА_5 судом встановлено, що він осудний, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, за що судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, на обліку у лікаря нарколога КНП ХОР « Обласний наркологічний диспансер « не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра КНП « Міський психоневрологічний диспансер №3» з діагнозом легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями , не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем реєстрації , згідно інформаційної довідки ДОП ВП №1 Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_7 , характеризується негативно. Згідно висновку судово- психіатричної експерта №151 від 01.08.2022 року , ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з поведінковими розладами . Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними . У період часу , якому відповідає правопорушення , ОСОБА_5 перебував у стані вище вказаного хронічного захворювання , поза тимчасового розладу психічної діяльності , міг усвідомлювати свої дії та керувати , примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 ,згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1, 3 ст.357 КК України, у виді штрафу. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 , 3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання за цим законом:
- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу, у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят ) грн 00 коп.;
- за ч.3 ст.357 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн 00 коп..
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у вигляді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп., який зарахувати на рахунок UA0020613, отримувач ГУК Харків обл/СТГ Краснокут/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Речові докази: паспорт гр. України НОМЕР_4 , виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 24.03.2000 року, технічний паспорт автомобіля НОМЕР_2 , виданий ТСЦ 6343, посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 27.11.2008 року ВРЕР № 6 ГУМВС м. Богодухів Харківської області на ім`я ОСОБА_6 , що передані на відповідне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - повернути останньому.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1