Справа № 202/6264/22
Провадження № 1-кс/202/4118/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

20 вересня 2022 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000743 від 14.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорськуперебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого 14.09.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000743 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Донецькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.
19.09.2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000743 від 14.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 19.09.2022 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , близько 01 год. 30 хв. 14 вересня 2022 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб з кулеметником 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку в АДРЕСА_1 , де тимчасово розташовувався 2 стрілецький взвод 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, одержавши усний наказ командира 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , який є його прямим начальником за посадою та військовим званням та прямим начальником за посадою та військовим званням по відношенню до ОСОБА_5 , припинити безпричинне протиправне застосування ввіреної солдату ОСОБА_4 та старшому солдату ОСОБА_5 для службового користування зброї - ручних кулеметів Калашникова, яке мало характер хаотичної стрільби, а також щодо здачі зброї, застосував опір по відношенню до командира 2 стрілецької роти, 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , яка виразилась у тому, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , діючи групою осіб, відкрив вогонь із застосуванням ввіреного йому для службового користування ручного кулемета Калашникова заводський номер НОМЕР_2 та застосував ручну осколкову гранату Ф1 у напрямку командира 2 стрілецької роти, 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які були поряд, тим самим відкрито та зухвало втрутившись у службову діяльність командира 2 стрілецької роти, 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 з підтримання військового порядку у ввіреному йому підрозділі 2 стрілецької роти вказаної військової частини та намагаючись протиправно припинити її, доки його дії та дії ОСОБА_5 не було припинено, тобто солдат ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України, тобто у вчиненні опору начальникові, вчиненому групою осіб, із застосуванням зброї, вчиненого в умовах воєнного стану.

В ході огляду, який проводився 14.09.2022 у приміщенні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул Героїв України, 21 виявлено та вилучено вилучено наступне:

-ручний кулемет Калашникова НОМЕР_2 , що є шатною зброєю солдата ОСОБА_4 , кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ;
-ручний кулемет Калашникова НОМЕР_3 , що є шатною зброєю кулеметником 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_5 ;
-металеві уламки та залишок від ручки запалу з позначеннями АДРЕСА_2 ;
-249 відстріляних гільз від набоїв, зовні схожих на гільзи від набоїв калібром 5,45;
-1 набій, зовні схожий на набій калібром 5,45;
- вісім порожніх магазинів для штатної зброї військовослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
14.09.2022 року постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, вищезазначені предмети у кримінальному проваджені визнано речовими доказами.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання з`явився, причини неявки суду невідомі, був повідомлений належним чином.

На даний час є достатньо підстав вважати, що зазначені вище речі являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, що і потрібно під час даного досудового розслідування.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу вказані предмети. відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій. Слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час у слідства є достатньо підстав вважати, що вилучене під час вказаного вище огляду майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме зазначеного вище речового доказу, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення експертиз, наявні підстави у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту.

У разі зволікання із наданням дозволу на арешт майна (речового доказу) виникає ризик його знищення або переховування, тощо.

З метою подальшого використання вилученого майна у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Наведене зумовило прокурора звернутися із клопотанням до слідчого судді.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.
Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З матеріалів провадження вбачається, що прокурор, в обгрунтування клопотання про арешт майна, додав до клопотання постанову про визнання речовими доказами від 14.09.2022 року, відповідно до якої вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені.
Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном, вилученим під час огляду від 14.09.2022 року ручний кулемет Калашникова КО 5821; ручний кулемет Калашникова НОМЕР_3 ; металеві уламки та залишок від ручки запалу з позначеннями 217-83, УЗРГМ-2, УЗЧП; 249 відстріляних гільз від набоїв, зовні схожих на гільзи від набоїв калібром 5,45; 1 набій, зовні схожий на набій калібром 5,45; вісім порожніх магазинів для штатної зброї.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1