ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/117/22 Справа № 699/330/22 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2022 року, якою розглянуто клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, з подальшим його утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».
Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2022 року клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді тримання під вартою - задоволено частково.
Обрано підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить два місяці та обчислюється з дати постановлення ухвали, але не довше строку досудового розслідування, тобто з 01.04.2022 до 23 год. 59 хв. 30.05.2022.
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний час, зможе запобігти встановленим ризикам передбачених ст. 177 КПК України і зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, за висновками суду, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має зареєстроване місце проживання у батьківському будинку. Фактично проживає у шлюбних стосунках, які має намір узаконити. Регулярно отримує дохід від своєї діяльності.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час.
В апеляційній скарзі прокурор оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, що вона прийнята з порушенням норм законодавства. Докази, які містяться в матеріалах провадження дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому злочині, а необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була обґрунтована.

Сторона обвинувачення звертає увагу на те, що в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 було наведено всі передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років;

незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні. З метою недопущення невиправданого ризику для життя та здоров`я свідків кримінального правопорушення доцільним є застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, в ході розгляду клопотання, ОСОБА_6 заперечував причетність до вчинення злочину.

За наслідками апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування 30.03.2022 року о 22.19 год. в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 0000079 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України за фактом добровільної видачі ОСОБА_6 предмету, схожого на пістолет та трьох предметів, схожих на патрони.
З доказів, які було надано стороною обвинувачення, суд дійшов висновку, що у межах кримінального провадження № 0000079 ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції предмет, схожий на пістолет та три предмети, схожі на патрони. З постанови про визнання речовими доказами вбачається, що ці предмети речовими доказами не визнавалися.
Крім того, при розгляді справи в суді першої інстанції прокурор пояснив, що станом на час розгляду клопотання експертиза цих предметів не проведена, отже в матеріалах справи відсутні належні докази того, що підозрюваний видав працівникам поліції саме вогнепальну зброю та бойові припаси.
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо реєстрації кримінального провадження щодо виявлення і вилучення у підозрюваного предметів, зазначених у постанові від 31.03.2022 року про визнання речовими доказами та передачу на зберігання предметів, щодо яких була проведена експертиза.
31 березня 2022 року ОСОБА_6 затримано о 00:40 годин в порядку ст. 208 КПК України.
31 березня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги.
Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваної не можуть служити виключними підставами для її ув`язнення, є обґрунтованими.
Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт в нічний час.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, оскільки при вирішенні питання про конкретний вид запобіжного заходу, який доцільно застосувати, слідчий суддя врахував аналіз доказів, наявність обґрунтованої підозри.
З доводами прокурора, про те, що існує ризик переховування підозрюваного з тих підстав, що йому загрожує покарання за вказаний злочин у вигляді позбавлення волі, колегія судів не може погодитись за таких підстав.
Ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).
Прокурором в апеляційній скарзі не зазначено переконливих доказів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування, до того ж, на підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. Отже ризик втечі ОСОБА_6 колегія суддів вважає маловірогідним.
У разі вчинення таких спроб виїзду з України - це буде наслідком застосування примусу до ОСОБА_6 у вигляді зміни запобіжного заходу на більш жорсткий запобіжний захід, і саме орган досудового розслідування повинен ці обставини контролювати та за їх наявності вчинити дії на звернення до суду із відповідним клопотанням. Непереконливим є і заявлений прокурором ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, будь-яких спроб впливу на свідків останній не вчиняв та прокурором не доведено під час апеляційного розгляду справи.
Всі інші обставини, наведені прокурором в апеляційній скарзі, стосовно засобу вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, специфіки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, характер дій підозрюваного, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.
Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосування до ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не довів, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час буде недостатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на нього певних обов`язків, що буде необхідним та достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч.3 ст. 5 Конвенції.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора являються необґрунтованими і на підставі цього задоволенню не підлягають.
Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 176, 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2022 року, якою розглянуто клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3