УХВАЛА
09 травня 2022 року
м. Київ
справа № 348/70/20
провадження № 51-1320ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга на вищевказані судові рішення, підписана засудженим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи, обґрунтувавши їх.
При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження. Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що йдеться у змісті касаційної скарги, не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Касатори в касаційній скарзі, серед іншого, стверджують про недопустимість двох протоколів огляду місця події, оскільки, на їх переконання, слідчим у кримінальному провадженні фактично були проведені обшуки приміщень та територій, при цьому не обґрунтовують з посиланням на приписи статей 233, 234, 237 КПК яких конкретно порушень припустився суд першої інстанції щодо надання оцінки указаним доказам на предмет їх допустимості, а також яким чином це вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржених судових рішень, з огляду на те, що засуджений в судовому засіданні підтвердив, що саме він здійснював постріли з пневматичної гвинтівки, яка була вилучена в нього.
Водночас касаційна скарга не містить доводів про недотримання вимог матеріального або процесуального закону судом апеляційної інстанції в частині перевірки аналогічних доводів апеляційної скарги за наслідком перегляду оскарженого вироку суду в контексті приписів статей 412, 419 КПК, з огляду на межі і порядок апеляційного перегляду, визначені статтями 404, 405 цього Кодексу.
Приписи п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачають обов`язок зазначати у касаційній скарзі вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції. Такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
За змістом касаційної скарги засуджений та захисник ставлять вимогу про скасування оскаржених судових рішень та винесення виправдувального вироку, що відповідно до приписів ст. 436 КПК знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Разом з тим, з огляду на наявність у змісті касаційної скарги вимоги про скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на приписи ст. 415 КПК, яка визначає виключний перелік підстав, за наявності яких суд може призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, згідно з ч. 1 ст. 50 КПК, підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Касаційна скарга підписана засудженим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , при цьому додані до касаційної скарги додатки не містять оформлених належним чином документів, які підтверджують повноваження останнього на участь у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3