Справа №1-17/04 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/671/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його заяви про застосування до нього ч. 5 ст. 80 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування відносно нього ч.5 ст.80 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього ч.5 ст. 80 КК України, відмовлено, з тих підстав, що у даному випадку зміст клопотання та досліджені судом докази не свідчать про те, що закінчився строк давності виконання вироку суду, яким ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі. Натомість, встановлено що вирок суду виконується, оскільки саме на його виконання ОСОБА_6 відбуває покарання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та поновити нову ухвалу, якою повернути матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд у новому складі суду.

Свої вимоги засуджений ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно встановлено дані на його особу, оскільки судом розгляд справи відбувся без його особової справи. Також вважає, ухвалу суду першої інстанції незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, оскільки судове засідання було проведено без його особистої участі в залі суду.

Апелянт ОСОБА_6 , безпосередньо в своїй апеляційній скарзі клопотав розглядати його апеляційну скаргу без його участі, тому до апеляційного суду він не доставлявся. Про дату і час розгляду апеляційної скарги апелянт повідомлений, про що свідчить наявне в справі поштове повідомлення.

Захисник та прокурор, які також є належним чином повідомленими про час і дату апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, прокурор надав клопотання вирішувати справу без його участі.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання без участі всіх учасників судового розгляду, явку яких обов`язковою не визнає, оскільки питання про погіршення становища не ставиться.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частина 1 ст.404КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону.

Вироком Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року ОСОБА_6 засуджений за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі (том 1, а.с.7-12).

З супровідного листа про направлення заяви ОСОБА_6 до Зарічного районного суду від 24.07.2020 року вбачається, що указаний вирок набрав законної сили 15.02.2005 (том 1, а.с.1).Вказана обставина також стверджується довідкою про судимість ОСОБА_6 (том 1, а.с.75-76).

З вироку Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року відносно ОСОБА_6 вбачається, що злочин за який він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, кваліфікований за п. 13.ч 2 ст. 115 КК України, вчинений в період дії КК України 2001 року. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже при постановленні вироку щодо ОСОБА_6 , суд призначив покарання у відповідності до положень Конституції України та чинного Кримінального Кодексу України. На даний час караність діянь, вчинених ОСОБА_6 не усунута.

Відповідно до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Що ж стосується посилання засудженого на ст. 80 КК України, виходячи з чого він вважає, що строк відбування ним покарання минув, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки-у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років затяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

У даному випадку зміст клопотання та досліджені судом докази не свідчать про те, що закінчився строк давності виконання вироку суду, яким ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі.

Натомість апеляційним судом встановлено, що вирок суду виконується, оскільки саме на його виконання ОСОБА_6 відбуває покарання.

Оскільки стаття 80 КК України застосовується, якщо обвинувальний вирок не виконується, а судом з`ясовано, що вирок Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року відносно ОСОБА_6 , набув законної сили та почав виконуватись з моменту набрання ним законної сили, суд не вбачає підстав для застосування строку давності.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали судового провадження, проаналізував нормативну базу законодавства України, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Отже, підстав для застосування положеньст.80 КК України до засудженого ОСОБА_6 та задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Що стосується тверджень апелянта про істотні порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону з тих підстав, що судове засідання відбулося без його особистої участі в залі суду, оскільки від відео конференції він категорично відмовився, то колегія суддів не вбачає в цьому істотних порушень кримінального процесуального закону.

Так, як слідує зі змісту ухвали суду першої інстанції, суд належним чином мотивував підстави, за яких судове засідання було продовжено без участі засудженого ОСОБА_6 . Суд звертав увагу, що засуджений брав неодноразову участь в попередніх судових засіданнях в цьому провадженні, надавав пояснення та заявляв клопотання і ту обставину, що в останньому судовому засіданні засуджений відмовився продовжувати брати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, за умови, що його захисник була присутня в суді, суд першої інстанції не вбачав перешкодою при розгляді клопотання засудженого, яке вирішувалось в порядку визначеному для вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обгрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно нього ч.5 ст.80 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4