Справа № 750/5825/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/258/22
Категорія - арешт майна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2022 року задоволено клопотання дізнавача ВД Чернігівського РУП ГУПН в Чернігівській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на транспортний засіб, а саме причіп марки ПМЗ моделі 81011, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номером шасі НОМЕР_2 , а також технічний талон транспортного засобу № НОМЕР_3 на транспортний засіб марки ПМЗ моделі 81011, виданий 02.10.1993, власником якого являється ОСОБА_6 , заборонено останньому відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Зберігання арештованого майна постановлено забезпечити дізнавачу ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та зазначено про негайне виконання ухвали.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, транспортний засіб та технічний талон, зазначені у клопотанні дізнавача, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тому можуть бути використані як доказ і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речового доказу, вказане у клопотанні майно підлягає арешту. При прийнятті рішення щодо способу обтяження арешту майна слідчий суддя зазначив, що виходив з положень ч.4 ст. 173 КПК України, п.4 ч.5 ст. 173 КПК України, а також із засад розумності, співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для третіх осіб.

Вказана ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку власником майна ОСОБА_6 .

Фактично апелянт просить скасувати оскаржуване рішення, як необґрунтоване та відмовити слідчому у задоволенні його клопотання, що дозволить ОСОБА_6 , як власнику майна, скористатися його правом та продовжити оформлення продажу причепа.

Мотивувальна частина скарги обґрунтована тим, що причіп разом з автомобілем та гаражем, в якому знаходились транспортні засоби, за договором дарування перейшли від батька до сина, та загалом у цій родині ці об`єкти власності експлуатувалися починаючи з 1993 року. У зв`язку з воєнними діями на території міста Чернігова, сам гараж та причіп зазначили пошкоджень, а тому стали не придатні для використання, що і стало підставою для продажу.

При оформленні відповідних документів був отриманий висновок експертного дослідження, відповідно до якого номерна табличка з ідентифікаційним номером транспортного засобу закріплена не заводським способом, перезакріплялась в не заводських умовах та в подальшому дізнавач звернувся з клопотанням про арешт майна.

Зазначає, що причіп, протягом усього періоду перебування у власності сім`ї, ніколи в ДТП не потрапляв та до сторонніх людей у користування не надавався. Більше того, звертає увагу суду, що раніше без жодних зауважень причіп проходив технічний огляд, що стверджується технічним талоном.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в заяві надав заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи апелянта, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що відділом дізнання Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001105 від 14.09.2022, розпочатому за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

З наданих матеріалів кримінального провадження слідує, що 13.09.2022 до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від судового експерта ТСЦ по факту виявлення транспортного засобу (причепу) ПМЗ 81011 номерний знак НОМЕР_1 , в якому номерна табличка з ідентифікаційним номером шасі НОМЕР_2 закріплена не заводським способом.

13.09.2022 під час огляду місця події на території Чернігівського ТСЦ МВС України № 7441 у м. Чернігові по вул. Шевченка, 162-а, на оглядовому майданчику ТСЦ виявлено транспортний засіб, а саме причіп марки ПМЗ моделі 81011, сірого кольору, з р.н. НОМЕР_1 , з номером шасі НОМЕР_2 , а також виявлено технічний талон транспортного засобу № НОМЕР_3 на транспортний засіб марки ПМЗ моделі 81011, виданий 02.10.1993, які подальшому було вилучено.

14.09.2022 постановою дізнавача ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 вищевказаний транспортний засіб та технічний талон визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою збереження речового доказу в рамках зазначених матеріалів досудового розслідування вказане майно підлягає арешту, з чим цілком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, який допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, апеляційний суд підкреслює, що в даному випадку арешт майна викликаний необхідністю проведення експертиз та проведення слідчих (розшукових) дій відносно вказаного майна, забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, з доводами апеляційної скарги не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що після проведення експертизи арешт майна може бути скасовано як за ініціативою сторони обвинувачення, так і за ініціативною власника майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2022 року, якою накладено арешт на транспортний засіб, а саме причіп марки ПМЗ моделі 81011, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номером шасі НОМЕР_2 , а також технічний талон транспортного засобу № НОМЕР_3 на транспортний засіб марки ПМЗ моделі 81011, виданий 02.10.1993, власником якого являється ОСОБА_6 , з забороною останньому відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4