Справа № 697/1328/22
Провадження № 1-кп/697/150/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні у залі суду в місті Каневі Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000102 від 01.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Ліпляве, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючої, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, групи інвалідності не має, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , на початку квітня 2022 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем проживанням ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 під приводом оплати нарахованого платежу за комунальні послуги, а саме споживання природного газу за березень місяць 2022 року, діючи умисно, самостійно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, запевнила ОСОБА_4 , що вона в подальшому сплатить вказаний платіж, оскільки працює на посаді листоноші у відділенні поштового зв`язку «Укрпошта» в с. Степанці, Черкаського району, Черкаської області, і таким чином отримала від потерпілої ОСОБА_4 грошові кошти для оплати комунальних послуг у сумі 2919 грн.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні відділенні поштового зв`язку «Укрпошта», що знаходиться за адресою: вул. Тагіанесяна, З, в с. Степанці, Черкаського району, Черкаської області, здійснила оплату по розрахунковому рахунку за споживання природного газу ОСОБА_4 за березень місяць 2022 року на суму 919 грн., а решту коштів, призначених для оплати вказаного рахунку у сумі 2000 грн., залишила собі та використала їх на власні потреби, таким чином завдала потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.

Тим самим, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обвинувачена ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженими правами на апеляційне оскарження, та згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджується її заявою від 31.08.2022 на ім`я прокурора щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що обвинувачена обізнана зі своїми правами, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченої, тяжкість скоєного проступку.

Відповідно до ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обвинувачена вину визнала повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, колишнім місцем роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Оскільки обвинувачена не працює, не має заробітків, суд вважає, що призначення покарання у вигляді штрафу є недоцільним.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій міру покарання у виді обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для її виправлення та перевиховання і попередження вчинення нею нових злочинів та надасть можливість останній довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- квитанції про оплату та рахунки на оплату за споживання природного газу ОСОБА_4 за березень-травень місяць 2022 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1