Справа № 504/3996/19
Номер провадження 1-кп/504/677/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000361 від 19.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 09.08.2022 року вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 164 КК України, яким йому призначене покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі із встановленням іспитового строку на 1(один) рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2/522/3842/18 від 21.02.2018 ухвалено стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 06.12.1999 року Комінтернівським РВ Одеської області на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 9 жовтня 2017 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З лютого 2018 року у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на умисне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей. На виконання свого протиправного умислу ОСОБА_5 , всупереч вищевказаному рішенню, умисно, систематично, з лютого 2018 року злісно ухиляється від сплати аліментів, у добровільному порядку кошти на утримання дітей не виплачує, заходів для погашення заборгованості, що утворилася, не приймає.

ОСОБА_5 своїми протиправними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати аліментів, висновків для себе не зробив, офіційно не _ працевлаштувався, матеріальну допомогу на утримання дитини не надав, на повідомлення про необхідність виплати заборгованості не реагує.

Згідно з розрахунком заборгованості, виданого державним виконавцем виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції Одеської області, за ОСОБА_5 рахується заборгованість за жовтень 2017 року - 01 листопада 2019 року на загальну суму 48 989,77 гривень.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, вказав що дійсно він, будучи обізнаними у необхідності виконання обов`язків зі сплати аліментів на утримання доньки, такі аліменти не сплачував, у період вказаний у обвинувальному актів, хоча неофіційно працює, займається збором корпусних меблів, дохід отримує на рівні 10-15 тисяч гривень, щомісячно. На даний час, він проживає у м. Одесі, має іншу сім`ю.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд провадження без її участі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у скоєнні кримінального проступку, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

При розгляді даного кримінального провадження суд бере до уваги, що відповідно до постанови ККС ВС у справі № 175/3922/19 від 19 серпня 2021 року, злісне ухилення полягає у тривалому та наполегливому ухиленні особи від виконання обов`язку зі сплати аліментів шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність. Для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винуватої особи виражалися у прямій відмові від виконання покладених на неї обов`язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому разі призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей.

Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_5 протягом тривалого часу належним чином виконувати обов`язки, покладені на нього законом, щодо утримання своєї неповнолітньої доньки, що свідчить про злісність ухилення від аліментних зобов`язань.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000361 від 19.03.2019 року, відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до примітки ст. 164 КК України у статтях 164 і 165 цього Кодексу під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Отже, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які передбачені ст. 66 КК України та пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, небагато вище мінімальних меж встановлених санкцією ч. 1 ст. 164 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення до винесення вироку Комінтернівським районним суду Одеської області від 08.09.2022 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком, з застосування ст. 76 КК України. Призначене покарання на переконання суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речовий доказ по справі, а саме: лист А4, на якому зображено скриншот смс-повідомлень з екрану мобільного телефону від абоненту «Коля» № НОМЕР_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.09.2022, більш суворим покарання, що призначене цим вироком, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді у вигляді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, встановити випробувальний строк 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягненню не підлягають.

Речовий доказ по справі, а саме: лист А4, на якому зображено скриншот смс-повідомлень з екрану мобільного телефону від абоненту «Коля» № НОМЕР_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захисникам та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1