Справа № 357/5077/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 16 серпня 2022 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Сегень ОСОБА_6 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000018, яке внесене до ЄРДР 10 березня 2022 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка-водія відділення інженерної техніки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (далі Угода про визнання винуватості),
учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого за таких фактичних обставин.
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді механіка-водія відділення інженерної техніки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, у порушення вимог ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 08 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року в умовах воєнного стану не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , та до 13 години 00 хвилин 29 березня 2022 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро покаявся та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в судовому засіданні в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.
Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замість позбавлення волі строком на два роки призначити покарання ОСОБА_4 у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме двох років з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є злочином.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Отже, у кримінальному провадженні № 0000018, яке внесене до ЄРДР 10 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.
Суд вважає,що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.
Суд переконався, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що Угода провизнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії кваліфіковані вірно за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Погоджене у ній покарання ОСОБА_4 із застосуванням вимог ст.69 КК України, відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання та дані про його особу.
Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні оперативного судового провадження, процесуальної економії часу, для розгляду складніших кримінальних проваджень, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, судом не встановлено.
Отже, керуючись ст. 100, 368, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 16 серпня 2022 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Сегень ОСОБА_6 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000018, яке внесене до ЄРДР 10 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 58 КК України, замість позбавлення волі строком на два роки, призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.
Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА
Київської області