Провадження № 1-кп/557/117/2021
Справа № 557/1412/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

секретар судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2021 року за № 0000109, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тучин Гощанського району Рівненської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, працюючого у транспортній компанії «САТ», з базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2021 року, точного часу не встановлено, у с. Тучин Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 під час конфлікту з необережності штовхнув ОСОБА_5 , який від поштовху впав на землю, внаслідок чого потерпілому було нанесено тілесні ушкодження у виді закритого перелому діафізи лівої ключиці зі зміщенням відламків, які згідно висновку експерта № 78 відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалості розладу здоров`я, та могли виникнути у потерпілого внаслідок самовільного падіння на відведену від тулуба руку з послідуючим опором нею на переважаючу поверхню.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, та дав показання стосовно обставин скоєння ним правопорушення, - час, місце, мету, спосіб скоєння правопорушення.

Зокрема, показав, що в ніч на 11 липня 2021 року на лузі в с. Тучин під час святкування свята Купала сталася бійка, яку обвинувачений хотів розборонити. Тому спробував зупинити потерпілого ОСОБА_5 , попросив його йти додому, оскільки той, на його думку, був п`яний. Після того, як ОСОБА_5 не відреагував на його прохання і продовжив рух у напрямку бійки, ОСОБА_3 штовхнув його з метою зупинити. Від поштовху ОСОБА_5 упав і почав кричати від болю. Потім ОСОБА_3 дізнався, що потерпілий зламав руку.

Потерпілий в судовому засіданні дав показання, аналогічні показанням обвинуваченого, зауваживши лише, що обвинувачений кинув його на землю двічі.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого та дослідженням письмових доказів, що характеризують обвинуваченого та висновку експертизи. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого, суд оцінює як правдиві, оскільки в цілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 128 КК України, як необережне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.128 КК України, ступінь тяжкості вказаного правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, неодружений. Відповідно до змісту складеної відділом з питань пробації досудової доповіді, вбачається, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, тому його виправлення можливе без призначення покарання у виді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, під час досудового слідства не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, а також обставини, що пом`якшують покарання, вважає за можливе призначити йому покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції ст. 128 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , думку обвинуваченого та інших учасників провадження, приходить до висновку про можливість призначення йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Характер вчиненого обвинуваченим діяння та особа обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та в сукупності утворюють підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України, на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Клопотань про обрання такого в ході судового розгляду не надходило.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у один рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1