печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7689/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2022 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що майно є доказом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є збереження речових доказів.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000010 від 06.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.07.2008 ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом отримала у власність спадкове майно після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:101:0011, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 2/3 частку квартири АДРЕСА_2 .
У період часу з 2000 по 2016 року у будинку АДРЕСА_1 проживав син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 1971 року народження, разом з родиною: дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням суду від 08.07.2016 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано.
Після розлучення ОСОБА_6 проживав сам у будинку, належному ОСОБА_4 на праві приватної власності.
В 2020 році ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_4 і повідомив, що бажає продати її будинок та земельну ділянку в м. Ірпені з метою придбати житло в м. Києві, але отримав відмову.
В першому кварталі 2020 року ОСОБА_6 познайомився із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка представилась ріелтором, і пообіцяла йому підготувати документи для продажу будинку матері та пошуку покупців. Також ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_6 , що переконає ОСОБА_4 продати цей будинок.
З метою укладення правочину ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 оригінали своїх документів, що посвідчують особу, копію паспорта матері та документи про право власності на жилий будинок і земельну ділянку.
В свою чергу ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , на представництво інтересів його матері ОСОБА_4 у відносинах, пов`язаних із реалізацією права власності на її нерухоме майно.
ОСОБА_6 не було відомо про умови та порядок отримання ОСОБА_9 довіреності та на момент укладення правочину він був переконаний, що саме матір її підписала, надавши таким чином згоду на продаж.
ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, під дією обіцянок 29.01.2021 підписав договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки як представник. В результаті даного правочину у протиправний та незаконний спосіб було відчужено житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 Га.
Із показань ОСОБА_11 встановлено, що вона не уповноважувала у будь-який спосіб свого сина ОСОБА_6 або третіх осіб на продаж належного їй житлового будинку і земельної ділянки, у тому числі не надавала жодних нотаріально посвідчених довіреностей на вчинення таких дій і не підписувала таких документів. Вона впевнена, що підпис у довіреності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , а також у реєстрі про реєстрацію нотаріальних дій є підробленим і дане кримінальне правопорушення вчинено саме ОСОБА_9 , яка заволоділа коштами в сумі 76 000 дол. США, отриманими від продажу даного будинку, привласнивши їх.
Своїми діями ОСОБА_9 спричинила ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 76 тис. доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 29.01.2021 становить 2 142 660 (два мільйони сто сорок дві тисячі шістсот шістдесят) гривень 40 копійок.
Сторона обвинувачення звертається з цим клопотанням з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Підставою звернення з цим клопотанням є те, що постановою слідчого ОСОБА_12 від 01.02.2022 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), визнаний речовим доказом за критерієм «предмету, що був об?єктом кримінально протиправних дій» (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Також під час досудового розслідування отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про поділ вищенаведеної земельної ділянки на дві такою площею: 0,0319 га (кадастровий номер :01:101:6269); 0,0681 га :01:101:6268). Згідно з витягами, що додаються до клопотання, право власності на обидві земельні ділянки зареєстровані за особою на ім?я ОСОБА_13 .
Постановою слідчого ОСОБА_12 від 09.02.2022 земельні ділянки із кадастровими номерами :01:101:6269, :01:101:6268, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнані речовим доказом за критерієм «предмету, що був об?єктом кримінально протиправних дій» (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Таким чином виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно з метою збереження речових доказів.
Прокурор до судового засідання не з`явився. Прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримав у повному обсязі.
Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на об`єкти будівництва, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.
З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на:
1) житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , записаного в реєстрову книгу як житловий будинок під літерою А саман обкладений цеглою, має загальну площу 87,3 кв. м, в тому числі жилу площу 53,9 кв. м, а також господарські побутові споруди і будівлі: літня кухня під літерою Б цегла, погреб під Б цегла, вбиральня під літерою «В» цегла, гараж під літерою «К» метал, альтанка під літерою «Д», колодязь 1, огорожа 2-5,7, вигрібна яма 6);
2) земельну ділянку площею 0,0319 га, кадастровий номер :01:101:6269, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
3) земельну ділянку площею 0,0681 га, кадастровий номер :01:101:6268, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,
із забороною ОСОБА_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , розпоряджатися цим майном до скасування у встановленому КПК України порядку.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1