ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

з участю обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0004198 від 27.08.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, освіта неповна середня, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше судимої 13.10.2009 року Харківським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Приблизно в червні 2016 року, точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_8 , працюючи на мийці автомобілів, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 295-А, де проводила мийку автомобілів, під час миття автомобіля Toyota Prado, д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 виявила у салоні автомобіля останнього ключ від сейфу. Будучи обізнаною, що в сейфі зберігаються гроші ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів останнього за допомогою зазначеного ключа шляхом проникнення до вищезазначеного сейфа. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає ОСОБА_8 непомітно для ОСОБА_9 взяла зазначений ключ та маючи доступ до приміщення, де зберігався сейф, з червня 2016 року по 26.08.2016 року періодично за допомогою ключа, проникала у сейф ОСОБА_9 , звідки таємно викрадала частину грошей по 300-400 грн., а всього викрала за вказаний період часу грошові кошти на загальну суму 3000 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того, 26.08.2016 року близько 21 год. 45 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні для персоналу мийки автомобілів, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 295-А, де вона на той час працювала, побачила сумку ОСОБА_10 , в якій зберігались особисті речі та ювелірні цінності останньої, після чого в неї виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вищезазначеного чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає ОСОБА_8 , дочекавшись поки ОСОБА_11 вийде із приміщення для персоналу, взяла сумку останньої та оглянувши її, таємно викрала з гаманця ланцюжок вагою 4,34 г зі сплаву золота 585 проби, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4862 від 27.09.2016 року 2677, 52 грн., хрестик вагою 0,83 г зі сплаву золота 585 проби, вартістю 512,06 грн. та кільце вагою 2,15 г зі сплаву срібла, вартість якого встановити не виявилось можливим, згідно свідчень ОСОБА_10 вартістю 300 грн. та вийшла з приміщення для персоналу мийки і розпорядилась викраденим на власний розсуд, сховавши його на вулиці біля лавки, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду загальну на суму 3489, 58 грн.
На підставі статті 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю.
Допитана обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялася, пояснивши, що доповнити їй нічого.
Суд зі згоди прокурора та обвинуваченої, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачена буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 та кваліфікує її дії за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище (крадіжка) та частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При вирішенні питання про покарання обвинуваченої ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь важкості вчинених кримінальних правопорушень-злочинів, які у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до тяжкого та нетяжкого злочинів, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Так, ОСОБА_8 раніше судима, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, неодружена, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_8 суд визнає щире каяття.
Відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_8 судом не виявлено.
Згідно частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Тобто, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкцій кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України з урахуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на її виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченою, так і іншими особами.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не заявляли.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання:
за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
В силу частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України кінцево призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Харківського НДЕКЦ МВС України (код доходів 24060300, отримувач платежу: УК Слобідсь/мХарСлобідськи/24060300, п/рахунок: UA0020005, код отримувача (ЄДРПОУ): 37999680, банк: Казначейство України (ЕАП) вартість проведеної під час досудового слідства судової товарознавчої експертизи №4862 від 27.09.2016 року у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Речовий доказ ключ з металу жовтого кольору, який належать та знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 - вважати повернутим потерпілому.
Речові докази каблучку з металу білого кольору з прозорою вставкою, ланцюжок (два фрагменти) з металу жовтого та білого кольорів та підвіс у вигляді хреста з металу жовтого кольору, які належать та знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 - вважати повернутим потерпілій.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: