УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8386/21

Номер провадження 1-кс/495/2434/2021

22 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (в порядку ст. 303 КПК України),

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із скаргою на бездіяльність слідчого (в порядку ст. 303 КПК України), в якій просить зобов`язати слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000293, яке розпочате за його заявою про злочин від 25.06.2021 за ознаками ст. 197-1 КК України.

Скарга мотивована тим, що 29.09.2021 він надав письмову заяву до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області з проханням визнати його потерпілим у цьому кримінальному провадженні, проте ніякої відповіді про результати розгляду його заяви не отримав.

ОСОБА_3 , є власником земельної ділянки площею 0,1 га, з цільовим призначенням: для індивідуального дачного будівництва, розташованої за адресою: цілісний майновий комплекс № 69, територія Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, кадастровий номер 5120 800000:01:001:0191, що підтверджується випискою з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 13.10.2020 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 256344052 від 13.05.2021 року.

На території належної йому земельної ділянки знаходиться дачний будинок, який його сім`я використовує для відпочинку влітку.

Однак, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , самовільно без його згоди зайняли частину земельної ділянки, побудували самовільну споруду і огородили парканом частину його земельної ділянки

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 використовують частину його земельної ділянки з метою власного заробітку, а саме, в літній сезон здають самовільну споруду відпочиваючим і використовують частину його земельної ділянки як платну автостоянку.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 він і його сім`я не завжди можуть безперешкодно користуватися належним їм дачним будинком.

Добровільно звільняти його земельну ділянку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не бажають.

Вважає, що в діях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , містяться всі ознаки злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. В скарзі заявив клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК України участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Відтак, зважаючи на те, що скаржник не прибув у судове засідання, заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, слідчий суддя розглядає скаргу за його відсутності, відповідно наданої ним заяви.

У судове засідання уповноважений представник Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явилися без повідомлення про причини неприбуття.

Вказане згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом з тим, СД Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області надано для огляду матеріали кримінального провадження № 0000293.

Дослідивши матеріали скарги та вивчивши її зміст, оглянувши та дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000293, слідчий суддя встановив таке.

Сектором дізнання Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000293 від 17.07.202021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Вказана справа розпочата за заявою ОСОБА_3 від 16.07.2021 щодо вчинення кримінального правопорушення за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, що розташована на території Шабівської сільської ради.

Вирішуючи питання щодо необхідності визнання ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує таке.

Відповідно до ч. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В порядку ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволені скарги.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, слідчим при винесенні постанови вказані вимоги виконано.

Як встановлено в ході розгляді скарги, вказане кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_6

ОСОБА_7 звертався до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області із заявою про залучення у якості потерпілого в кримінальному провадженні (в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України).

Про отримання такої заяви органом досудового розслідування свідчить проставлена на заяві у лівому верхньому кутку відмітка з печаткою Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 29.09.2021 про прийняття і реєстрацію такої заяви.

Органом досудового розслідування не надано доказів розгляду вказаної заяви належним чином. Відсутні такі і в матеріалах кримінального провадження № 0000293.

Відтак виходячи в тому, числі і з принципу рівності учасників процесу та принципу змагальності у наданні доказів та керуючись вимогами статей 308 та 220 КПК України, вважаю, що скарга є підставною та підлягає до часткового задоволення в частині зобов`язання слідчого розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого в кримінальному провадженні у відповідності до ст. 220 КПК України, про що повідомити заявника у встановленому законом порядку.

Що ж стосується вимоги, викладеної у прохальній частині скарги щодо зобов`язання слідчого прийняти саме рішення про визнання заявника потерпілим, то така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В силу ч.1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Отже наведеною нормою гарантована самостійність та незалежність дізнавача під час проведення ним досудового розслідування у кримінальному провадженні.

В силу ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

При цьому, у відповідності до ст. ст.36, 39 КПК України вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу досудового розслідування.

Саме тому, слід брати до уваги, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Викладене узгоджується з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ наданими в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст.40 КПК України процесуальну самостійність дізнавача, слідчого,

Слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого в кримінальному провадженні не розглянута взагалі. А тому вимога про прийняття слідчим (дізнавачем) конкретного рішення не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 36, 39, 40, 220, 221, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (в порядку ст. 303 КПК України) задовольнити частково.
Зобов`язати дізнавача СДБілгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000293 від 17.07.2021 розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого в кримінальному провадженні у відповідності до ст. 220 КПК України, про що повідомити заявника у встановленому законом порядку.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1