Дата документу 03.11.2021 Справа № 937/7697/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/7697/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/618/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EASYCON),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 січня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_6 зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах ТОВ «Азовський маслоекстракційний комбінат», за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА в Запорізькій області ОСОБА_7 було притягнуто до кримінальної відповідальності завідомо невинного директора вищезазначеного підприємства ОСОБА_8 . За цим фактом були внесені відомості до ЄРДР за №0000636 від 25 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України. Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_9 27 листопада 2020 року виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000636 від 25 вересня 2020 року у зв`язку з відсутністю в діянні слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Запорізькій області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

ОСОБА_6 вважає вказану постанову слідчого незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки орган досудового розслідування не прийняв усіх необхідних заходів для збирання доказів та забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Висновки, що містяться в постанові відносно обставин, які повинні бути встановлені слідчим, необґрунтовані, а висновки щодо відсутності в діянні складу злочину передчасні.

Просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що слідчим в постанові надана правова оцінка зібраним доказам, викладені аргументи на підтвердження висновку про відсутність у діях слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Запорізькій області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі ОСОБА_9 від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження №000636 від 25 вересня 2020 року.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що орган досудового розслідування не вжив усіх необхідних заходів для збирання доказів та забезпечення повного і всебічного досудового розслідування, висновки, що містяться в постанові щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, необґрунтовані, а висновки про відсутність у діянні складу злочину або відсутність події злочину передчасні, слідчим не проведено необхідні та повні слідчі дії, спрямовані на встановлення істини у справі.

Вказує, що в постанові від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження як підставу було зазначено відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України слідчим ОСОБА_7 . Як доказ відсутності об`єктивної сторони злочину було вказано те, що постанова про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого за ч. 3 ст. 212 КК України не виносилося. Як доказ цього слідчий наводить протокол допиту самого ОСОБА_8 , проте в той же час в постанові від 27 листопада 2020 року міститься пункт, що постановою від 2 березня 2011 року старшим слідчим в Жовтневому районі м. Запоріжжя ОСОБА_10 . ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Звертає увагу на те, що також слідством не був вставлений і факт, що запобіжним заходом була обрана не тільки підписка про невиїзд, а й застава цінних паперів, які перебували у власності ТОВ «Азовський маслоекстракційний завод», директором якого на той момент був ОСОБА_8 . Відповідну постанову про заставу цінних паперів на підставі ст. 154-1 КПК України отримала директор зберігача зазначених паперів ТОВ «Оптима капітал» ОСОБА_11 , з її ж слів теж у березні 2011 року.

Крім того вказує, що сама ОСОБА_11 не була допитана слідчим ДБР, що також говорить про те, що слідчий не вжив усіх необхідних заходів для збирання доказів та забезпечення повного і всебічного досудового розслідування.

Зазначає, що слідством не був наданий процесуальний статус ОСОБА_8 , як мінімум на 2 березня 2011 року і за яким обвинуваченням (підозрою) він отримав такий статус і з якого моменту.

Вказує, що слідством не було встановлено і відображено в своїй постанові від 27 листопада 2020 року яким рішенням і яким процесуальним документом ОСОБА_8 отримав такий статус підозрюваного (обвинуваченого) як мінімум на 2 березня 2011 року.

Звертає увагу на те, що слідством в основу постанови були покладені свідчення самого ОСОБА_8 про те, що йому не вручалося обвинувачення за ст. 212 КК України, у той же час через давність років (більше 9 років) ряд подій могли і випасти зі свідомості свідка.

Зазначає, що як вбачається із самої постанови вже є протиріччя в показаннях свідка і документах справи, про те, що у ОСОБА_8 був якийсь процесуальний статус вже в березні 2011 року, а не в листопаді 2011 року, однак слідством не були допитані інші безпосередні учасники цих подій і відповідно не були відображені в постанові від 27 листопада 2020 року.

Вказує, що слідчий ОСОБА_7 , слідчий ОСОБА_10 , прокурор, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному справі в лютому березні 2011 року можуть підтвердити або спростувати слова ОСОБА_8 , що йому не пред`являли ніякого обвинувачення або підозри до листопада 2011 року.

Крім того зазначає, що вищевказані особи можуть пояснити ті невідповідності між показаннями ОСОБА_8 і документами, які спростовують його ж слова, що вже в березні 2011 року він був підозрюваним або обвинуваченим з обраним запобіжним заходом.

Звертає увагу на те, що не було встановлено статус слідчим ОСОБА_7 станом на 2 березня 2011 року і чому після початку порушення ним кримінальної справи, подальші слідчі дії проводив слідчий ОСОБА_10 .

Також вказує, що слідчий не навів жодних обґрунтувань якими доказами підтверджується відсутність умислу ОСОБА_7 на притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 212 КК України завідомо невинної людини.

Зазначає, що ніяк не були підтверджені або спростовані ті факти, які навів у своїй заяві ОСОБА_12 , зокрема про те, що сама справа була порушена на підставі вже сфальсифікованих доказів, що само по собі говорить про прямий намір ОСОБА_7 , так як сама експертиза експерта Макєєвої від 21 січня 2011 року господарської діяльності ТОВ «Азовський маслоекстракційний завод» проводилась на підставі документів, оригінали яких експерт не могла тримати в руках в січні 2011 року, так як до проведення обшуку 4 лютого 2011 року вони знаходились в сейфі ТОВ «Азовський маслоекстракційний завод», а частина згаданих в експертизі договорів взагалі не існувала в природі, при чому в самій експертизі було згадано, як і в постанові про порушення кримінальної справи, що не існуючи договори були підписані в тому числі і ним - ОСОБА_12 .

Звертає увагу, що про вищевказані факти не були допитані ні експерт, ні він.

Крім того вказує, що не надана оцінка в постанові, не спростовані і не підтверджені ті факти, які ним наводились про те, що у лютому 2011 року з нього вимагались гроші співробітниками податкової міліції, як умова відновлення нормальної господарської діяльності.

Зауважує, що він взагалі не був допитаний в рамках кримінального провадження ні як свідок, ні як потерпілий, і навіть не отримував ніяких повісток в установленому законом порядку.

Зазначає, що в ході свого допиту він збирався назвати тих співробітників податкової поліції, які в 2011 році передавали йому інформацію, що кримінальна справа відносно нього та ОСОБА_8 була ініційована для вимагання грошей.

Вказує, що в постанові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2012 року про припинення кримінального провадження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 205 КК України на підставі ЗУ «Про амністію у 2011 році», то до даної кримінальної справи вона не застосовується, оскільки в ній розглядається притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не за ст. 205 КК України, а за ст. 212 КК України, та його винність або невинність за ст. 205 КК України ніяк не впливає на вчинення злочину щодо нього за ч. 2 ст. 372 КК України з приводу його притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 212 КК України.

Звертає увагу на те, що в ході судового розгляду, слідчий суддя зачитала йому протоколи допитів ОСОБА_11 і ОСОБА_8 від літа 2011 року, де вони знову підтверджують факт ухилення ТОВ «Азовський малоекстраційний завод», але ці допити містять явні стилістичні ознаки підробки. Незважаючи на те, що і ОСОБА_11 і ОСОБА_8 різні за віком люди, різної національності, отримали різну освіту, їх допити виглядають так, як нібито їх писала одна людина.

Зазначає, що слідчий суддя в порушення ст. 35 КПК України не була визначена для даного кримінального судового провадження автоматизованою системою документообігу суду за принципом ймовірності, що є підставою для відводу згідно ч. 5 ст. 75 КПК України.

Звертає увагу на те, що судді ОСОБА_1 справу було передано протоколом передачі раніше визначеному судді, однак є незрозумілим яке відношення судова справа №937/7697/20 має до нього відношення, оскільки заявником в цій справі є його мати, яка скаржилась на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою.

3 листопада 2021 року через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від ОСОБА_6 , в яких останній вказує, що фактами, які підтверджують неповноту проведення розслідування є лист ГУ ДФС України в Запорізькій області від 20 листопада 2020 року, де в його тексті містяться дані, що відносно ОСОБА_8 виносились постанови про обрання запобіжного заходу не один раз, а чотири рази; постанова від 2 березня 2011 року; постанова від 2 вересня 2011 року; постанова від 22 вересня 2011 року; постанова від 14 листопада 2011 року.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься тільки остання постанова від 14 листопада 2011 року та підписка, всі попередні постанови про обрання запобіжного заходу, як і підписки в матеріалах справи відсутні.

Вказує, що в тексті кримінальної справи відсутні будь-які протоколи допитів ОСОБА_8 з моменту порушення кримінальної справи 31 жовтня 2011 року до моменту пред`явлення йому обвинувачення за ст. 205 КК України 14 листопада 2011 року.

Зазначає, що доказами, які свідчать про те, що показання свідків складались заздалегідь є: пояснення ОСОБА_8 від 23 червня 2010 року в СБУ Запорізькій області «до мене звернувся Сінгур з пропозицією купити векселі, які визнані рішенням Господарського суду Донецької області недійсними», проте такою специфічною інформацією ОСОБА_8 просто не міг володіти без доступу до матеріалів судової або кримінальної справи та не могли мати такий доступ і ті, хто писав за нього такі покази; пояснення ОСОБА_11 в СБУ, які складені українською та російською мовою та складають технічну інформацію, коли в які документи, звіти вносилась недостовірна інформація. ОСОБА_11 по суті декілька разів визнавала в службовому підробленні або халатності, коли повідомила, що дійсно вона вносила недостовірну інформацію. В декількох питаннях ОСОБА_13 навіть не володіла інформацією в такому обсязі, в якому володів співробітник СБУ, оскільки пояснення містили важкі юридичні конструкції, при цьому очевидно, що ОСОБА_11 або тримала при собі папку с договорами або вони були в розпорядженні співробітника СБУ; рапорт начальника ОСОБА_14 від жовтня 2010 року, що складу злочину в документах СБУ в частині ухилення від сплати аналогів «Азовський маслоекстракційний комбінат» немає та 13 січня 2011 року вже сам подає клопотання прокурору ОСОБА_15 з проханням скасувати постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, а 14 січня 2011 року прокурор ОСОБА_16 вже виносить постанову про скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи. 19 січня 2011 року ОСОБА_14 подає лист з проханням встановити розмір збитків, а 21 листопада 2011 року вже є результати експертизи на 15 листах, проте ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_16 , ні експерт ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не були допитані на предмет як вони узгодили свої дії, від кого отримали вказівки, і як трапилось, що в основі цієї експертизи були документи, яких не було в тому числі в договорі 0519/08-01 та 0519/08-02, проте їх досліджував експерт.

Крім того вказує, що з приводу експертного висновку від 21 січня 2020 року, то звертає увагу на те, що якщо прибрати із цього висновку дохід від неіснуючих договорів 0519/08-01 та 0519/08-02 в розмірі 10250000 грн., більш того, експерт прямо підвищив оцінку та продаж акцій. На а.с. 252 експерт пише, що вартість реалізації акцій за договором №55-Б та 57-Б складає відповідно 5 млн. та 5 млн. грн., проте на а.с. 255 вже вказано, що дохід від продажу цих же акцій складає 1500000, таким чином експерт очевидно підвищив дохід АЗМК на 5 млн. грн.. за акціями та на 10250000 за векселями, проте які саме договори досліджував експерт не було досліджено слідством, як і те, що змусило експерта так очевидно сфальсифікувати експертизу.

Зауважує, що на час порушення кримінальної справи 31 січня 2011 року слідству вже було відомо як мінімум про договори 0519/08-01 та 0519/08-02, які він не підписував, а тому подальше порушення кримінальної справи та притягнення ОСОБА_8 на підставі сфальсифікованих експертизи та договорів можливо було тільки вчинено умисно.

Крім того вказує, що експерт ОСОБА_18 27 вересня 2011 року на а.с. 286 зазначає, що вона не може дати висновок по АЗМК у відсутність ряду бухгалтерських документів, проте відсутність ряду таких документів не завадило їй надати висновок 21 січня 2011 року та більш того 29 липня 2011 року вона дає висновок по експертизі відносно ОСОБА_19 про ухилення на 5 млн. грн., при цьому у відсутність бухгалтерських документів.

Зазначає, що міститься постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_6 від 24 лютого 2011 року, при цьому які саме збитки він наніс державі не вказані.

Вказує, що надані документи податковою поліцією не є ні оригіналами, ні дублікатами, а тому є недопустимим доказами.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянт посилається на те, під час розгляду у суді першої інстанції його скарги, оскаржувану ухвали проголошено не було, а з повним текстом судового рішення він ознайомився тільки 3 червня 2021 року, коли воно було внесено до системи «Електронний суд», тобто вже після закінчення строку її оскарження в апеляційному порядку.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалах скарги відомості про отримання ОСОБА_6 оскаржуваної ухвали відсутні, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подав.

Заслухавши доповідь судді, заявника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Апеляційний суд вважає, що слідчий провів усі необхідні слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних слідчим доказах, які вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, що стало безпосередньою підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Так, як вбачається із фабули витягу кримінального провадження №0000636, 24 вересня 2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України (а.с. 1 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Зі змісту короткого викладу обставин у вказаному витязі випливає, що ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у справі №937/6142/20, ДБР у м. Мелітополі зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_6 від 14 серпня 2020 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинного ОСОБА_8 співробітниками СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області під час досудового розслідування у кримінальній справі №121104 від 31 січня 2011 року.

Так, із заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину від 17 серпня 2020 року, поданої ним до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, випливає, що він просив на підставі ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, яке полягає в тому, що завідомо невинному ОСОБА_8 постановою слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Запорізькій області ОСОБА_20 було пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 212 КК України, яке на той час відносилось до тяжких злочинів (а.с. 13-21 матеріалів кримінального провадження №0000636).

25 вересня 2020 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління ОСОБА_21 повідомлено про початок досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні №0000636 (а.с. 5 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Крім того, в рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_22 подано заяву визнання її потерпілою (а.с. 60-61 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 від 8 жовтня 2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_22 потерпілою у кримінальному провадженні №0000636 (а.с. 80-81 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Також, в рамках зазначеного кримінального провадження, 5 листопада 2020 року був допитаний ОСОБА_8 в якості свідка, який пояснив, що за результатами слідства по кримінальній справі №121104 від 31 січня 2011 року він був притягнутий в якості обвинуваченого за скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, кримінальну справу було направлено до суду. Свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України він повністю визнав. За результатом розгляду кримінальної справи судом винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно нього на підставі Закону України «Про амністію». За злочин, передбачений ст. 212 КК України за умисне ухилення від сплати податків до кримінальної відповідальності він не притягувався. Під час досудового розслідування кримінальної справи №121104 від 31 січня 2011 року слідчим податкової міліції чи прокурором постанова про притягнення його в якості обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 КК України умисне ухилення від сплати податків, не виносилась. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006 слідчим податкової міліції до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України він не притягувався, йому не вручалось повідомлення про підозру в скоєнні ним умисного ухилення від сплати податків. Жодних претензій до слідчих податкової міліції чи прокурора він не має (а.с. 89-93 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Крім того, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000636 було витребувано ряд документів.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 від 27 листопада 2020 року кримінальне провадження №0000636 від 25 вересня 2020 року закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України (а.с. 369-372 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорони прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України, слідчими (розшуковими)є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в своїй сукупності.

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження описано проведені слідчі дії, докладно викладено встановлені слідчим обставини кримінального провадження, проведено ґрунтовний аналіз отриманої інформації та наведені мотиви, за яких слідчий дійшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Так, ч. 1 ст. 372 КК України передбачає кримінальну відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою.

Частина 2 ст. 372 КК України встановлює відповідальність за те саме діяння, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 372 КК України вичерпується притягненням завідомо невинного до кримінальної відповідальності, яке включає до себе дві обов`язкові дії: а) винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого і б) пред`явлення їй обвинувачення. Тому злочин визнається закінченим з моменту пред`явлення обвинувачення, тобто оголошення (пред`явлення) особі постанови про притягнення її як обвинуваченого за злочин, у вчиненні якого потерпілий є невинним.

За ч. 2 ст. 372 КК України настає відповідальність за те саме діяння поєднане: а) з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину; б) із штучним створенням доказів обвинувачення; в) з іншою фальсифікацією.

Крім того, відповідно до ст. 43 КПК України (1960 року), яка діяла станом на 2011 рік, вбачається, що обвинуваченим є особа щодо якої в установленому цим Кодексом порядку винесена постанова про притягнення як обвинуваченого.

Тобто із вищезазначеного слідує, що злочин, передбачений ст. 372 КК України визнається закінченим тільки з моменту оголошення постанови про притягнення особи як обвинуваченого за злочин, у вчиненні якого вона не невинна та пред`явлення їй обвинувачення.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 31 січня 2011 року постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області ОСОБА_7 порушено кримінальну справу відносно директора ТОВ «Азовський маслоекстраційний комбінат» ОСОБА_8 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (а.с. 291-292 матеріалів кримінального провадження №0000636).

14 листопада 2011 року старшим слідчим СВ ПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ОСОБА_23 винесено постанову про порушення кримінальної справи та закриття кримінальної справи в частині.

Так, зі змісту вказаною постанови від 14 листопада 2011 року випливає, що відносно ОСОБА_8 порушено кримінальну справу, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України та відносно ОСОБА_6 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України.

Крім того, зазначеною постановою відносно ОСОБА_8 закрито кримінальну справу №121104, а саме, за ухилення від сплати податків, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (а.с. 295-296 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Також, як випливає із матеріалів кримінального провадження, постановою старшого слідчого СВ ПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ОСОБА_23 від 14 листопада 2011 року, в тому числі відносно ОСОБА_8 порушено кримінальну справу, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (а.с. 297-298 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Протоколом від 14 листопада 2011 року було роз`яснено ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України його процесуальні права (а.с. 303 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Постановою старшого слідчого СВ ПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ОСОБА_23 від 14 листопада 2011 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України обрано запобіжний захід підписку про невиїзд (а.с. 305-306 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Також, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, постановою старшого слідчого СВ ПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ОСОБА_23 від 14 листопада 2011 року ОСОБА_8 був притягнутий в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (а.с. 308-323 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Крім того, як випливає із постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2012 року, провадження по кримінальній справі відносно ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році» від 8 липня 2011 року припинено, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді підписки про невиїзд скасований (а.с. 360-378 матеріалів кримінального провадження №0000636).

В обґрунтування своєї заяви про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України ОСОБА_6 посилається на те, що слідчим ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення завідомо невинному ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Проте, із матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_8 перебував у процесуальному статусі обвинуваченого у кримінальній справі тільки за ознаками злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 205 КК України і в рамках саме цієї кримінальної справи йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Відомостей про винесення слідчим або прокурором постанови про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого або пред`явлення йому обвинувачення у кримінальній справі за ознаками, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Саме такі обставини повідомив, будучи допитаним 5 листопада 2020 року в якості свідка в даному кримінальному провадженні ОСОБА_24 (а.с. 89-93 матеріалів кримінального провадження №0000636).

Отже, як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 не перебував у процесуальному статусі обвинуваченого у кримінальній справі, за ознаками, злочину передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а відтак і не міг бути притягнутий до кримінальної відповідальності, як завідомо невинний, що також підтверджуються і самим ОСОБА_8 під час його допиту 5 листопада 2020 року.

Відтак, посилання ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення за злочин, передбачений ч. 3 ст. 212 КК України спростовується наявними матеріалами кримінального провадження №0000636, і сама лише постанова про порушення відносно останнього кримінальної справи, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, яка в подальшому була закрита, не свідчить про пред`явлення йому обвинувачення та притягнення його до кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчим ОСОБА_9 було повно та всебічно проведено перевірку вказаних в заяві ОСОБА_6 обставин та об`єктивного підтвердження, яке б свідчило про наявність в діях слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області ОСОБА_25 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України вони не знайшли.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він не був допитаний у кримінальному провадженні №0000636 ні як потерпілий, ні як свідок не впливають на висновки слідчого та слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, слід зазначити, що потерпілим за ст. 372 КК України є завідомо невинний у вчиненні злочину.

Відтак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України не міг мати процесуального статусу потерпілий, оскільки як він і сам зазначає, завідомо невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України був нібито ОСОБА_8 , який при цьому сам заперечує такий факт.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, слідчий під час винесення ним постанови про закриття кримінального провадження №0000636 оцінив всі в сукупності докази, надав їм належну оцінку та вважав, що такі докази будуть достатніми для прийняття законного рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

З приводу доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 35 КПК України щодо автоматизованого розподілу судової справи, то вони також є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 35 КПК України, порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно п. 2.3.45 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів.

Так, як вбачається із доданих до скарги документів, суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 була слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_22 на рішення слідчого про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000636 (а.с. 109,111, 112).

Тобто, слідчий суддя ОСОБА_1 вже була визначена автоматизованої системою документообігу суду як слідчий суддя у кримінальному провадженні №0000636, а тому відповідно до п. 2.3.45 Положення про автоматизовану систему документообігу суду подана скарга ОСОБА_6 повинна була розглядатися вже раніше визначеним складом суду у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, як випливає із ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 березня 2021 року заяву ОСОБА_6 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні було розглянуто та відмовлено у її задоволенні (а.с. 128-130).

Таким чином, враховуючи, що слідчим суддею прийнято правильне за суттю рішення, апеляційний суд, з огляду на повноваження надані ч. 3 ст. 407 КПК України, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4