ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/295/21
Номер провадження 1-кп/292/56/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2021 року смт.Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області
Суддя - ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Пулини кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000002 від 02.02.2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с.Павлівка Червоноармійського району Житомирської
області, жительки
АДРЕСА_1 , громадянки України,
українки, з повною загальною середньою освітою, вдови, не працюючої,
не військовозобов"язаної, пільг, інвалідності не має, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

З участю сторін кримінального провадження:
прокурорів : ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника обвинуваченої-адвоката ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2021 року, близько 13-ї години, ОСОБА_3 , перебуваючи устані алкогольного сп"яніння, прийшла до місця проживання своєї знайомої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого розпиття спиртних напоїв з останньою. Перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , 1936 року народження, яка являється матір"ю ОСОБА_8 , виникла суперечка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , тобто вбивство.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи у кімнаті кухні вказаного будинку, висловлюючи погрози на адресу потерпілої про позбавлення її життя, умисно, цілеспрямовано, діючи зі значною силою прикладення, нанесла потерпілій ОСОБА_7 3-4 удари дерев"яним поліном у життєво важливий орган - голову, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на підлогу. Не припиняючи своєї злочинної діяльності, ОСОБА_3 схопила потерпілу ОСОБА_7 за комір її одягу обома руками та продовжуючи погрожувати потерпілій позбавленням життя, витягла її до веранди будинку, де віднайшовши дерев"яну палицю, якою до цього користувалась потерпіла, притисла палицею шию потерпілої.

Продовжуючи свої злочинні дії, цією ж палицею ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_7 ще 4 удари по кінцівках рук та тулубу і у такий спосіб спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові, забійних ран на правій верхній кінцівці, множинних синців тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я і пересвідчившись, що потерпіла без свідомості, та вважаючи що вона померла, ОСОБА_3 залишила даний будинок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто ОСОБА_3 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Суд, перевіривши зібрані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, не погоджується із такою правовою кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_3 та дійшов висновку про недоведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у його вчиненні, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Згідно зі ст.15 КК України замахом на кримінальне правопорушення, є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у Постановах: від 13.02.2020, справа № 164/1826/17, провадження № 51-6292 км 19; від 17 вересня 2020 року, справа № 286/4163/19, провадження № 51- 2010 км; від 25 листопада 2020 року, справа № 642/6363/16-к, провадження № 51-3943 ск 20 звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення кримінального правопорушення, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити кримінальне правопорушення, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно-небезпечного результату.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі - Постанова), замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

Також кримінальне правопорушення не може бути кваліфіковано як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

Згідно із пунктом 22 вказаної Постанови питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не визнала та дала суду показання про те, що дійсно 02 лютого 2021 року, вранці, вона та ОСОБА_8 були у справах у смт. Довбиш. Після повернення додому, у її будинку, вони вживали алкогольні напої. Цього ж дня, близько 13-ї години вона взяла пляшку, ємністю 0,5 л., у якій знаходилась частина невипитої нею та Банцер горілки і пішла до домоволодіння ОСОБА_8 .. Про те матір ОСОБА_8 - потерпіла ОСОБА_7 відібрала у неї вказану пляшку з горілкою та кудись пішла. Знаходячись у приміщенні кухні будинку ОСОБА_8 , вона вирішила попити води і в той час коли нахилилась до відра з водою, то відчула удар у спину, який їй нанесла палицею ОСОБА_7 .. Така поведінка ОСОБА_9 її розлютила і вона відштовхнула потерпілу від себе. Потерпіла перечепилась через оберемок дров, які знаходились біля плити та впала на підлогу, однак відразу ж піднялася. При цьому ОСОБА_9 висловлювалась на її адресу образливими словами і вдруге вдарила її палицею по тулубу. Це ще дужче її розгнівало. У відповідь на удари та образи потерпілої, вона взяла рубанець, яким близько трьох разів вдарила потерпілу по голові. Потерпіла впала на підлогу біля плити і вона побачила у неї кров на голові. Однак після цього, потерпіла піднялася та вибігла до веранди. У веранді будинку потерпіла знову намагался її вдарити палицею, замахнулася та розбила плафон. Вона схопила потерпілу за одяг і ривком вихопила з її рук палицю, яку переламала навпіл і викинула, а потерпіла в цей час перечепилася через килимок від чого впала на підлогу. Так як потерпіла лежала на підлозі та мовчала, то щоб переконатись що вона жива, вона палицею декілька разів постукала потерпілу по ногах та тулубу. У відповідь потерпіла мовчала, а вона злякалась і зателефонувала своїм знайомим, що б ті викликали швидку медичну допомогу. Після чого побігла до себе додому, де повідомила своїй доньці- ОСОБА_10 , що напевно вбила бабу, тобто ОСОБА_9 . Дочка пішла до будинку потерпілої, а через деякий час повернувшись за телефоном і викликала екстренну медичну допомогу. Як зазначила обвинувачена, удари поліном потерпілій вона наносила не із значною силою прикладання. Наміру позбавляти життя потерпілу, у неї не було. Ні руками, ні палицею, вона ОСОБА_9 не душила, ногами по голові та в інші частини тіла потерпілої будь-яких ударів не наносила. З потерпілою у неї завжди були гарні добросусідські відносини, вони ніколи до цього не сперечалися, допомогали по господарству один одному, конфліктних ситуацій між ними ніколи не було. Мотиву для вбивства потерпілої також не було. Розмову напередодні у будинку потерпілої у присутності потерпілої, її доньки та співмешканця останньої, про те, що у неї складні стосунки із її дочкою та їй нікуди йти, хіба що у тюрьму, та що для цього хіба треба вбити бабу, вона тоді розцінювала як свій жарт, без будь-яких серйозних намірів вчинити щось зле. Потерпілій відшкодовано матеріальну та моральну шкоду та вона вибачилася перед потерпілою.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала показання про те, що 02.02.2021, в обідню пору, до її будинку прийшла ОСОБА_3 , з пляшкою горілки та запитала, де її дочка. Щоб ОСОБА_11 та її дочка не вживали спиртне, вона забрала цю пляшку з горілкою і віднесла до будинку ОСОБА_11 та повідомила її дочці- ОСОБА_10 про те, що цю горілку до її дочки, принесла її матір. Повернувшись, у своєму будинку вона побачила ОСОБА_11 , яка сиділа, спершись на стіл руками, у кімнаті кухні. Вона попросила ОСОБА_11 підти, у відповідь на це ОСОБА_3 піднялася та зі словами погроз позбавити її життя поліном нанесла їй декілька ударів по голові. Коли вона впала з розбитою головою на підлогу, і ОСОБА_11 припинила її бити. Піднявшись з підлоги, вона почала тікати до веранди, а ОСОБА_11 в цей час притримувала її за комір одягу, не даючи можливості вийти. У веранді ОСОБА_11 повалила її на підлогу і палицею та ногами, взутими у взуття на підборах, нанесла ряд ударів по тілу, по голові, душила палицею в районі її шиї, а коли у неї пішла носом кров та почалася блювота, ОСОБА_11 залишила її у спокої, сказавши при цьому- "грохнула стару". Після чого вона комусь зателефонувала та пішла з вказаного будинку. Через деякий час прибігла дочка ОСОБА_12 , яка стала надавати їй медичну допомогу. Як зазначила потерпіла, таку поведінку обвинуваченої пояснити не може, оскільки до цього у них на протязі тривалого часу були гарні сусідські відносини, вони допомагали один одному по господарству. Матеріальних претензій до обвинуваченої не заявляє. За її лікування заплатила дочка ОСОБА_11 . На суворості покарання не наполягала.

Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 надав суду показання про те, що 02.02.2021, в обідню пору, до нього зателефонував ОСОБА_14 та попросив поїхати до будинку ОСОБА_7 , так як там щось сталося, нібито ОСОБА_11 побила, ОСОБА_7 і на його телефонні дзвінки, ні ОСОБА_9 , ні її дочка, а його свімешканка ОСОБА_15 , не відповідають. Він прибув до домогосподаства ОСОБА_16 , де виявив, що Банцер спала у приміщенні літньої кухні та розбудив її. У веранді будинку на підлозі лежала ОСОБА_9 , головою до стіни, її голова була розбита до крові. Потерпіла була при свідомості. Він викликав поліцію та "швидку". В цей час прибігла дочка ОСОБА_12 , яка повідомила, що теж викликала поліцію та "швидку". На його запитання ОСОБА_9 повідомила, що її побила ОСОБА_11 . Біля входу до будинку він бачив поліно зі слідами крові, а у веранді перебиту навпіл палицю, також зі слідами крові. Як зазначив свідок, до нього як до старости села, на поведінку ОСОБА_11 ніколи не було скарг, ні від мешканців громади, ні від потерпілої. Лобановська має лише позитивну характеристику.

Свідок ОСОБА_17 надав суду показання про те, що вечірньої пори, в день коли сталася ця подія, йому зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_3 побила ОСОБА_7 .. Про те, деталі цієї події, йому особисто невідомі.

Свідок ОСОБА_14 суду показав про те, що з телефонного дзвінка ОСОБА_18 йому стало відомо, що останньому телефонувала ОСОБА_19 і сказала, що вбила ОСОБА_7 .. Після чого йому зателефонувала ОСОБА_11 та також сказала, що вона вбила ОСОБА_9 . Оскільки він на той час перебував у м.Житомирі, то зателефонував сільському голові ОСОБА_20 , щоб той поїхав до помешкання ОСОБА_9 та дізнався що там сталося, бо на його телефонні дзвінки, ні його співмешканка -Банцер, ні її матір- ОСОБА_9 , не відповідали. Коли він з часом прибув до будинку ОСОБА_9 там вже були працівники медустанови та поліція. У веранді будинку він побачив сліди крові на підлозі та стінах, палицю зі слідами крові та розбиту люстру. Потерпілу госпіталізували. Згодом ОСОБА_9 розповідала йому, що ОСОБА_11 наносила їй удари поліном по голові. До цього часу між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 були гарні стосунки, будь-яких суперечок між ними не було.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала про те, що 02.02.2021, близько 11-ї години вона приїхала з роботи. На той час у будинку була її матір. Близько 12-ї години до них прийшла ОСОБА_9 та принесла пляшку з горілкою, плакала та сказала, що її матір та дочка потерпілої п"ють горілку та що їй все це набридло. Повідомила що її дочка спить у літній кухні і пригрозила, що зараз поб"є їх палкою. Через деякий час прибігла додому її матір, яка була дуже схвильована та сказала що напевно вбила бабу, тобто ОСОБА_16 , попросила, її йти подивитися та надати медичну допомогу потерпілій ОСОБА_9 і викликати поліцію. Вона побігла до будинку потерпілої, де у літіній кухні побачила ОСОБА_22 , яка спала, а у веранді будинку побачила потерпілу, яка лежала на підлозі. Потерпіла була при свідомості, підняла голову. Вона побачила, що голова потерпілої була у крові та навколо потерпілої були сліди крові, блювоти. Після чого повернулася до свого будинку за телефоном, щоб викликати "швидку допомогу", а коли прийшла до помешкання ОСОБА_9 , то там уже був сільський староста- ОСОБА_20 . Потерпіла була при свідомості і вона, як медик, надала їй першу медичну допомогу до приїзду "швидкої". Як зазначила свідок її мати під час вчинення кримінального правопорушення була одягнена у стару куртку та гумові калоши, її одяг відразу ж вилучили працівники поліції. До цього між потерпілою та обвинуваченою були добрі стосунки, вони дружили між собою, допомогали один одному по господарству. Мати за характером не аргесивна, спокійна, працьовита, доглядає за її дитиною, займається домашнім господарством. Потерпілій повністю відшкодовано понесені нею витрати на лікування та моральну шкоду .

У своїх показаннях у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила про те, що 02 лютого 2021 року спільно з ОСОБА_3 були на базарі у смт. Довбиш. Після повернення, у будинку ОСОБА_11 вживали алкогольні напої та вона пішла до себе додому і лягла спати у приміщенні літньої кухні, де матір її зачинила. В обідню пору її розбудив сільський голова - ОСОБА_20 та запропонував подивитися що сталося з її матір"ю. Коли він відчинив двері веранди будинку, вона побачила матір, яка лежала на підлозі, голова та одяг матері були у крові, сліди крові були на стінах та на підлозі. У веранді лежала навпіл переламана палиця. Також сліди крові були наявні і у приміщенні кухні та там лежало поліно зі слідами крові. Того ж дня її матір госпіталізували. Як розповідала їй згодом потерпіла, ОСОБА_11 принесла горілку, яку її матір віднесла до будинку ОСОБА_11 . Після чого, у приміщенні кухні їх будинку, ОСОБА_11 взяла поліно та пригрозила, що приб"є матір і нанесла останній декілька ударів цим поліном по голові. До цього часу між їх сім"єю та ОСОБА_11 були добрі стосунки, дружили, у всьому допомагали один одному. Свідок також зазначила, що напередодні, ОСОБА_3 приходила до них та скаржилася на погані відносини з дочкою, говорила про суїцид та про те, що майбуть краще у тюрьмі ніж дома, при цьому сказала що можливо для цього треба було б "грохнути бабу", тобто її матір.

Свідок ОСОБА_23 , дав суду показання про те, що він перебував на добовому чергуванні у реанімаційному відділенні Пулинській ЦРЛ, куди каретою швидкої меддопомоги доставили потерпілу ОСОБА_7 .. Потерпіла була при свідомості. Їй було встановлено діагноз -забійна рана потиличної частини голови, зокрема пошкоджено м"які тканими голови. ОСОБА_9 надали необхідну медичну допомогу та з урахуванням локалізації тілесних ушкоджень і віку потерпілої, її було поміщено на стаціонарне лікування. Усі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження було занесено до медичних документів. Свідок ОСОБА_24 у свідченнях наданих суду повідомив про те, що під час того як він був у відрядженні у ОСОБА_25 , йому зателефонувала ОСОБА_3 , яка була дуже схвильована та попросила викликати поліцію, так як вона "грохнула" ОСОБА_7 .. Надалі дзвінок було перервано. Він зателефонував ОСОБА_26 та повідомив про те що почув. Коли ввечері він прибув з роботи, то дружина йому розповіла, що ОСОБА_11 побила ОСОБА_9 . Як зазначив свідок, до цього часу між обвинуваченою та потерпілою завжди були добрі стосунки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 надала суду показання про те, що 02.02.2021, в обідню пору їй зателефонувала ОСОБА_19 , про те вона відхилила її дзвінок, так як була зайнята по роботі. Через хвилин 10 потому вона сама зателефонувала ОСОБА_11 яка була у стресовому стані, дуже схвильована і повідомила, що майбуть вбила стару, маючи на увазі ОСОБА_16 . Попросила викликати поліцію та "швидку". Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до цього часу були добросусідські відносини, ОСОБА_11 багато допомагала ОСОБА_9 по господарству. Після цієї події вона спілкувалася з потерпілою, яка їй повідомила, що готова все пробачити обвинуваченій.

Свідок ОСОБА_28 надала суду показання про те, що 02 лютого 2021 року, під час її чергування до невідкладної швидкої медичної допомоги надійшов виклик про заподіяння тілесних ушкоджень мешканці села Старий Майдан- ОСОБА_9 . По прибуттю за вказаною адресою, було виявлено травму голови у ОСОБА_9 , яка була при свідомості та повідомила, що їй було нанесено удари поліном по голові. Про інші тілесні ушкодження потерпіла не повідомляла та під час її огляду, інших слідів побиття, окрім як слідів побиття в області голови, виявлено не було.

Винуватість ОСОБА_3 у заподіянні потерпілій ОСОБА_29 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.
Рапортом на ім"я начальника Хорошівського ВП від 02.02.2021, у якому повідомляється про отримане повідомлення зі служби "102" що надійшло від ОСОБА_21 про те, що останній, зі слів її матері ОСОБА_3 стало відомо, що її матір вбила сусідку ОСОБА_7 . Дана інформація зареєстрована в ЄО за №597. За результатами відпрацювання даної інформації, на місці події встановлено, що ОСОБА_3 дерев"яною палицею спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_30 , жительці с.Старий Майдан Пулинського (Житомирського) району.
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.02.2021, відповідно до якої ОСОБА_7 повідомила про те, що 02 лютого 2021 року, близько 13-ї години, ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла множинні удари дерев"яною палицею по голові ОСОБА_7 .

Протоколом огляду місця події від 02.02.2021 з фототаблицею до нього,в ході проведення якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та під час проведення вказаної слідчої дії у вказаному будинку, виявлено: на килимі дві масивні плями речовини бурого кольору, зовні схожі на кров; дерев"яну палицю та три дерев"яних уламки, на яких наявні плями речовини бурого кольору; 12 дерев"яних полін, на одному з яких наявні плями речовини бурого кольору зовні сожі на кров, які вилучено .
Заявою ОСОБА_21 від 02.02.2021 про добровільно видачу працівникам поліції куртки сірого кольору з чорними вставками з плямами бурого кольору схожими на кров. При цьому ОСОБА_21 зазначила, що вказана куртка належить її матері- ОСОБА_3 ..
Протоколом огляду місця події від 02.02.2021, в ході проведення якого оглянуто та вилучено куртку спортивного типу чорно-сірого кольору з білими вставками. В районі кишень куртки, що розташовані по обидві сторони куртки наявні плями бурого кольору. Зі слів ОСОБА_21 дана куртка належить її матері ОСОБА_3 , та остання перебувала у цій куртці під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

Протоколом огляду місця події від 02.02.2021, в ході проведення якого, біля входу у приміщення приймального відділення Пулинської ЦРЛ, на підлозі у ближньому лівому куті оглянуто одяг потерпілої ОСОБА_7 , а саме: чоловічий халат темно-синього кольору, який застибається на гудзики, синього кольору; жіночу кофту сірого кольору; жіночу кофту рожевого кольору; жіночу безрукавку бордового кольору; махрові шкарпетки в полоску, на яких наявні плями речовини бурого кольору, зовні схожі на кров. Вказані речі вилучено та упаковано до спецпакету.

Довідкою Комунального Некомерційного Підприємства "Лікарня" Пулинської селищної ради від 02.02.2021, про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в КНП "Лікарня" Пулинської селищної ради з приводу: Закритої черепно- мозкової травми. Струс головного мозку, рани волосяної частини голови. Стан хворої важкий.

Висновком судово-медичної експертизи №170 від 03.02.2021, про те, що у ОСОБА_7 виявлено: забійні рани на голові, забійні рани на правій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я; множинні синці тіла (без зазначення точної їх кількості, локалізації, морфологічних особливостей), які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука затиснута в кулак, нога, тощо, малоймовірно при падінні, не виключено в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, та так як зазначено у представленій медичній документації (медична карта стаціонарного хворого №241). Потерпіла в момент спричинення тілесних ушкоджень могла знаходитися у будь-якому положенні тіла, при якому ділянки тіла були б доступними для спричинення тілесних ушкоджень. Встановлений клінічний діагноз "ЗЧМТ Струс головного мозку" не підтверджений достовірною неврологічною симптоматикою об"єктивними медичними даними, даними інструментальних та лабораторних методів дослідження, а тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.02.2021, згідно якої виявлені та вилучені: дерев"яна палиця зі слідами бурого кольору; дерев"яне поліно зі слідами речовини бурого кольору; дерев"яне поліно зі слідами речовини бурого кольору; виріз з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у кухні; виріз з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у веранді; куртка спортивного типу чорного з сірим кольорами, на якій наявні сліди речовини бурого кольору та яка належить ОСОБА_3 ; жіноча безрукавка бордового кольору, махрові шкарпетки в полоску, жіноча кофта рожевого кольору, жіноча кофта сірого кольору, чоловічий халат темно-синього кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Протоколом огляду предмета від 03.02.2021 з фототаблицею до нього, згідно якого проведено огляд спортивної куртки чорно-сірого кольору з білими полосками. Знизу в районі знаходження кишені, дана куртка розірвана. Зверху, над кишенями цієї куртки наявні значні плями бурого кольору, схожі на кров, які видно неозброєним оком. Також на зазначеній спортивній куртці, а саме на лівому рукаві від куртки наявна об"ємна пляма бурого кольору, схожа на кров. Правий рукав від зазначеної куртки, місцями розірваний, зверху на рукаві наявні плями білого кольору, схожі на вапно. Знизу на зазначеному рукаві наявні плями бурого кольору, а саме сліди біологічного походження, схожі на кров.

Протоколом огляду предмета від 03.02.2021 з фототаблицею до нього, згідно якого проведено огляд жіночої кофти рожевого кольору, яка виготовлена із синтетики. Зверху на кофтині, а саме на горловині сліди біологічного походження, які схожі на кров. Лівий рукав знизу порватий. При більш детальному огляді, зверху з правої сторони наявна невелика пляма бурого кольору, а саме сліди біологічного походження, які схожі на кров.

Протоколом огляду предмета від 03.02.2021 з фототаблицею до нього, зідно якого проведено огляд жіночої кофтини сірого кольору, яка виготовлена із синтетики. З правого боку, зверху на кофтині плями бурого кольору, які схожі на кров. Також на комірі з внутрішньої сторони сліди біологічного походження, які схожі на кров. Зверху на правому рукаві наяна велика пляма бурого кольору, яка схожа на кров. Знизу зазначеного рукава, декілька плям бурого кольору, які схожі на кров. На лівому рукаві зазначеної кофти, а саме знизу- сліди біологічного походження, які схожі на кров.

Протоколом огляду предмета від 05.02.2021 з фототаблицею до нього, згідно якого проведено огляд чоловічого халата темно-синього кольору. По всій довжині зазначеного халата наявні сліди біологічного походження, які схожі на кров. Зверху на правому рукаві декілька плям бурого кольору, які схожі на кров. Знизу на лівому рукаві декілька плям бурого кольору, які схожі на кров.

Протоколом огляду предмета від 03.02.2021, згідно якого проведено огляд жіночої безрукавки бордового кольору. Зверху на безрукавці наявні декілька плям бурого кольору, які схожі на кров. На задній частині безрукавки, зверху наявні сліди біологічного походження схожі на кров. Протоколом огляду предмета від 03.02.2021, згідно якого проведено огляд махрових шкарпеток в полоску сірого, червоного та синього кольорів. На одній із шкарпеток, верхній її частині, наявні сліди біологічного походження, які схожі на кров.

Протоколом огляду місця події від 03.02.2021, в ході проведення якого оглянуто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено мобільний телефон "Nokia" в корпусі чорного кольору із сім картою.

Постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 03.02.2021, згідно якої визнаний речовим доказом по матеріалах кримінального провадження № 0000002 мобільний телефон марки "Nokia" в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Постановою про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 03.02.2021 та протоколом отримання зразків для експертизи від 03.02.2021, згідно якого у ОСОБА_3 відібрано зразки нігтьових пластин, змиви рук обох букальної епітелії для проведення судових експертиз.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 01.03.2021, згідно якого у ОСОБА_3 відібрано зразки крові.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 18.02.2021, згідно якого у ОСОБА_7 відібрано зразки крові.

Протоколом огляду місця події від 03.02.2021, за участю ОСОБА_3 в ході проведення якого остання добровільно надала сукню червоного кольору та колготи жіночі чорного кольору, та пояснила, що у даному одязі вона була одягнена 02.02.2021, під час конфлікту, який виник з ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 .
Постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 03.02.2021, згідно якої визнані речовим доказом по матеріалах кримінального провадження № 0000002- жіноча сукня червоного кольору, жіночі колготи чорного кольору, які належать ОСОБА_3 , передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2021, відповідно до якого ОСОБА_3 на місцевості вказала та розповіла про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , які мали місце 02.02.2021 у домоволодінні АДРЕСА_1 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2021, з фотоілюстрацією до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вказала та розповіла про обставини вчинення відносно неї злочину ОСОБА_3 .
Висновком судово-медичної імунологічної експертизи №124 від 02.03.2021 та Додатком №1 до висновку експерта №124 обліку результатів виявлення антигенів і аглютинінів, згідно якого, кров гр. ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. У вирізці із жилетки, об.№1-3, із халата, об.№4-9, із укофти, об.№13-15 виявлено кров людини. При серологічному дослідженні в об.№1-9, 13-15 виявлений антиген Н. Походження крові в даних об"єктах можливе за рахунок особи організму якої належить антиген Н, такою особою може бути ОСОБА_7 .. У вирізках із шкарпеток, об.№10-12, слідів крові не виявлено.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи №126 від 24.02.2021 та Додатком №1 до висновку експерта №126 обліку результатів виявлення антигенів і аглютинінів, згідно якого, кров гр. ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. У досліджуваних вирізках із куртки, об.№1-5, знайдено кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1-5 виявлено антиген Н. Походження даного антигену в вищезазначених об"єктах можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген Н. Такою особою може бути і ОСОБА_7 , так як її крові властивий антиген Н.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №55-2021 від 23.02.2021, ОСОБА_3 , 1968 р.н. на даний час психічними захворюваннями не страждає. ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься інкримінований їй протиправний вчинок, будь-якими психічними захворюваннями, або затримкою психічного розвитку не страждала, та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебувала. ОСОБА_3 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. ОСОБА_3 по своєму психічному стану не потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру.

За висновками судово-медичних експертиз №371 від 16.03.2021 та №476 від 30.03.2021, у ОСОБА_7 виявлено: забійні рани на голові, забійні рани на правій верхній кінцівці (без зазначення точної їх форми, розмірів, морфологічних особливостей), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я; множинні синці тіла (без зазначення точної їх кількості, локалізації, морфологічних особливостей), які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука зитиснута в кулак, нога, тощо, малоймовірно при падінні, не виключено в термін та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, та так як зазначено у представленій медичній документації (медична карта стаціонарного хворого №241 КНП "Центральна районна лікарня" Пулинської районної ради). Враховуючи , що у представленій медичній документації (медична карта стаціонарного хворого №241 КНП "Центральна районна лікарня" Пулинської районної ради) даних про точну кількість, форму, розміри та морфологічні особливості тілесних ушкоджень не вказано, тому дати відповідь на поставлене запитання не представляється можливим. Встановлений клінічний діагноз "ЗЧМТ. Струс головного мозку " не підтверджений достовірною неврологічною симптоматикою, об"єктивними медичними даними, даними інструментальних та лабораторних методів дослідження, а тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння №39 від 02.02.2021, чергового лікаря Центральної районної лікарні Пулинської районної ради вбачається, що ОСОБА_3 на час її освідування, а саме: 02.02.2021 о 16 год. 30 хв. перебувала у стані алкогольного сп"яніння, результат 2.1 промілле.

Досліджені безпосередньо судом протоколи проведення слідчих експериментів від 03.02.2021 та їх відеофіксація, за участю свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_8 , судом до уваги як докази не приймаються, оскільки дані процесуальні дії посвідчують виключно допит вказаних свідків, вчинений з метою його процесуального закріплення, що не має у суді доказового значення, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 95 КПК України.

Отже, викладене у своїй сукупності, а також поведінка обвинуваченої до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність у неї умислу на вбивство потерпілої та доводить те, що вона діяла з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілої, а тому повинна нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному випадку -легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.

Суд також враховує перебіг подій, що передували вчиненню самого злочину, зокрема, потерпіла та обвинувачена попередньо були знайомі та між ними був відсутній будь-який конфлікт; підручне знаряддя злочину, вибране обвинуваченою; характер, рішучість та динамічність дій, вчинених обвинуваченою, їх раптовість для потерпілої; кількість нанесених тілесних ушкоджень, яких було декілька; а також поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, а саме те, що, маючи можливість продовжити наносити тілесні ушкодження потерпілій, обвинувачена утрималася від подальших протиправних дій та сприяла через своїх знайомих та дочку у наданні допомоги, отже усвідомила свою вину і намагався запобігти тяжким наслідкам, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.
Версія сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_3 мала умисел на вбивство ОСОБА_7 , зокрема нанесення ударів потерпілій поліном в життєво важливу ділянку голови, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується доказами у кримінальному провадженні, які у своїй сукупності дають підстави вважати, що у цьому конкретному випадку обвинувачена діяла із непрямим умислом на заподіяння ушкоджень потерпілій. Обвинувачена при нанесенні ударів поліном допускала як і заподіяння шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілої.
Також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду посилання прокурора на ту обставину, що обвинувачена виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які незалежали від її волі.
Показання потерпілої ОСОБА_7 щодо того, що обвинувачена наносила їй тілесні ушкодження у голову та інші частини тіла ногами взутими у взуття з підборами, та те, що обвинувачена, за допомогою дерев"яної палиці душила її, не підтверджені здобутими та дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами, зокрема дані обставини спростовуються дослідженими судом висновками СМЕ щодо характеру, локалізації спричинених потерпілій тілесних ушкоджень та свідченнями у суді свідка ОСОБА_21 , яка ствердила, що під час вчинення кримінального правопорушення її матір- ОСОБА_3 була взута у гумові калоши та відразу після вчинення кримінального правопорушення була затримана працівниками поліції, які вилучили належний обвинуваченій одяг.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного у обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог частини шостої статті 22 КПК України, у перебігу судового провадження, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, судом створено потерпілій, як і іншим учасникам процесу, необхідні умови для реалізації її процесуальних прав, зокрема вжито заходів для забезпечення прибуття потерпілої у судове засідання, роз`яснено права, передбачені статтею 56 цього Кодексу, допитано її, надано можливість подавати докази, заявляти клопотання, висловлювати свою думку щодо клопотань сторін, виступати у судових дебатах, виражати власну позицію щодо питань, пов`язаних з притягненням обвинуваченої до кримінальної відповідальності. Також потерпілою висловлено позицію щодо міри покарання обвинуваченій.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпіла під час досудового розслідування, про що свідчить протокол прийняття від неї заяви від 02.02.2021 про кримінальне правопорушення, повідомляла про спричинення їй ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, множинних ударів дерев"яним поліном по голові та під час судового розгляду потерпіла послідовно наполягала на притягненні обвинуваченої до кримінальної відповідальності, зазначивши у своїй письмовій заяві на адресу суду про те, що не наполягає на позбавленні волі обвинуваченої, яка на думку потерпілої не хотіла позбавляти її життя, про те заподіяла їй тілесні ушкодження.
Зазначене волевиявлення потерпілої слід розцінювати як підтримання обвинувачення, що свідчить про відсутність процесуальних перешкод для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Відтак реалізація судом права за результатами судового розгляду незалежно від думки потерпілої перекваліфікувати діяння на статтю кримінального закону, що передбачає відповідальність за злочин приватного обвинувачення, не є ігноруванням позиції потерпілої щодо притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за такий злочин.
Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 (справа № 288/1158/16-к ), звернення потерпілої до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї злочину без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією є проявом волі на притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, що надає суду право за результатами судового розгляду кримінального провадження, розпочатого за процедурою публічного обвинувачення, ухвалити відповідно до встановлених частиною третьою статті 337 КПК меж судового розгляду обвинувальний вирок з перекваліфікацією діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від позиції потерпілої щодо зміни його правової оцінки.
Отже, дії ОСОБА_3 повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст.125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_7 ..
Таким чином, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення - умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров"я та перекваліфікує її дії з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України.
Згідно ч.1 ст.1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

За правилами частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IVпередбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При обранні виду і мірі покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення, особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Досудовим слідством обвинуваченій не вмінено обтяжуючу обставину - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп"яніння, суд самостійно невправі вийти за межі висунутого обвинувачення та зазначити дану обставину, як обтяжуючу у своєму рішенні, оскільки зазначене погіршує становище особи стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При цьому суд також не враховує посилання прокурора у промові під час судових дебатів на вказану обтяжуючу обставину, оскільки прокурор наділений правом змінити обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, пом"якшуючі обставини, особу винної, а саме: ОСОБА_3 негативно ставиться до вчиненого, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, характеризується по місцю проживання позитивно та обставини, що пом`якшують покарання і з урахуванням думки потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання обвинуваченій, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, однак із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з точки зору справедливості, розумності та достатності.
При цьому суд зазначає, що враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також достатньою для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою органом пробації довела своє виправлення.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченій ОСОБА_3 оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов, потерпілою у кримінальному провадженні, не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , не накладався.
До обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ухвали Червоноармійського райсуду Житомирської області від 23.04.2021 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який до набрання вироком законної сили, слід вважати продовженим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та за цією статтею кримінального Закону призначити їй покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю -1 (один ) рік шість місяців.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, вважати продовженим, але не більш ніж на 60 днів.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:

- дерев"яну палицю зі слідами бурого кольору на ній; дерев"яне поліно зі слідами речовини бурого кольору на ньому; дерев"яне поліно зі слідами речовини бурого кольору на ньому; виріз з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у кухні; виріз з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у веранді, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищити;
- куртку спортивного типу чорного з сірим кольором; жіноче плаття червоного кольору, жіночі колготи чорного кольору; мобільний телефон марки "Nokia" в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_3 ;

- жіночу безрукавку бордового кольору, махрові шкарпетки в полоску, жіночу кофту рожевого кольору, жіночу кофту сірого кольору, чоловічий халат темно-синього кольору, чорні рейтузи, чорну юбку, чорні колготи та червону кофту, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, повернути власнику ОСОБА_7

- паперовий конверт, у якому упаковано зразки змивів з обох рук ОСОБА_3 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищити;

- паперовий конверт, у якому упаковано зразки букального епітелію ОСОБА_3 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищити.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1