Справа № № 585/3834/21
Номер провадження 1-в/585/17/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
15 лютого 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1974 року народження про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді певного строку позбавлення волі, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України та про внесення змін до вироку суду , -

В С Т А Н О В И В:
1. 24 грудня 2021 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся з клопотанням в якому просив замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на строк 15 років, з врахуванням Закону Савченко № 838-VIIІ ст. 72, ст. 63 ч.2 КК України, з дня затримання від 09.01.2008 року. Клопотання мотивував тим, що на даний час відбув 13 років 11,5 місяців . За час відбування покарання освоїв професію по пошиттю взуття, навчився працювати на комп`ютері , закінчив християнські школи, приймає участь в церковних служіннях, захоплюється адвокатським правом, працював по пошиттю взуття, проводив косметичний ремонт в камерах. Негативно відноситься до скоєного злочину. Хоче повернутися до життя в суспільстві, працювати, одружитися та створити сім`ю.

В подальшому уточнив клопотання та просив, замінити невідбуту частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді певного строку позбавлення волі, зарахувати строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України з моменту затримання до постановлення рішення у цій справі та внести зміни до вироку Апеляційного суду м.Києва від 02 липня 2008 року, виключивши з вироку словосполучення « небезпечний для суспільства».

2. В судовому засіданні ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання засудженого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

3. Суд вислухавши пояснення засудженого, його адвоката та прокурора ознайомившись з матеріалами справи прийшов до наступних висновків.
4. Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 02 липня 2008 року вироком Апеляційного суду міста Києва за п.1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 9 січня 2008 року (а.с.13-19). Вирок Апеляційного суду м.Києва від 02 липня 2008 року набрав законної сили 14 жовтня 2008 року ( а.ос.с. 26).

Згідно клопотання комісії Церкви від 23.11.2021 року, комісія клопоче про перегляд справи та зміни вироку відносно ОСОБА_4 , 1974 року народження, засудженого до довічного ув`язнення (а.с.10).

Відповідно до довідки Київського слідчого ізолятора № 5/166 від 19.01.2011 року ОСОБА_4 в період з січня 2008 року по вересня 2009 року знаходився в Київському СІЗО . Під час перебування в СІЗО характеризувався позитивно, порушень режиму утримання не допускав, у відношенні до представників адміністрації Київського СІЗО вів себе толерантно (а.с.11).

Згідно довідки Роменської ВК № 56 від 10 грудня 2021 року № 92 ОСОБА_4 за період 01 січня 2012 року по 31 грудня 2016 року йому нараховувалась заробітна плата за 2012 року 250 грн. 20 коп. та за 2014 року 1377 грн. 08 коп. (а.с.12).

Згідно довідки РВК № 56 від 01.09.2019 року ОСОБА_4 засуджений 02.07.2008 року Київським апеляційним судом за ст. 115 ч.2 п.1 КК України до довічного позбавлення волі , відбуває покарання в РВК № 56 з 04.12.2009 року. Не працевлаштований та не працює на основному виробництві установи у зв`язку з обмеженістю робочих місць на секторі довічного позбавлення волі (а.с.23).

Згідно витягу з протоколу № 24 від 01.08.2014 року засідання комісії РВК № 56 постановила засудженого ОСОБА_4 за ст. 115 ч.1 п.1 КК України до довічного позбавлення волі, перевести до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно- оздоровчого характеру (а.с.22).

ОСОБА_4 отримав свідоцтва про успішне закінчення курсів « Сила Відродження», « Discover» та « Удивительные факты» в Заочній Біблійній школі (а.с.24-26).

Відповідно до характеристики ОСОБА_4 до РВК № 56 прибув 04.12.2009 року та знаходить по даний час. За період знаходження в установі характеризується з позитивної сторони, допускав порушення режиму тримання, які на час складення характеристики погашено . Заохочень не має.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року, яку було залишено без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.06.2021 року, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну довічного позбавлення волі на п`ятнадцять років.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання було відмовлено (а.ос.с.213).

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 08 вересня 2016 року, ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року, якою ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишено без змін (а.ос.с.222-223).

Надаючи оцінку встановленим обставинам суд зазначає наступне.

5. Що стосується вимог ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
За злочин, передбачений п.1 ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Статтею ст. 64 ч. 1 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.
При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч.1 ст.82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі не передбачена.
Відповідно до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.
Законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015.
У справі «Ласло Магьяр проти Угорщини» від 20 травня 2014 року Європейський суд з прав людини у своєму рішенні висловив позицію, що засуджені до довічного позбавлення волі повинні не тільки мати можливість дострокового звільнення, але й знати, що потрібно їм зробити, щоб стосовно них було розглянуто питання про таке звільнення. Для належного виконання цього рішення держава - відповідач повинна провести реформи переважно законодавчі, механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення. Цей механізм повинен гарантувати оцінку в кожному конкретному випадку того, чи є утримання під вартою виправданим на обґрунтованих пенологічних підставах, і надати довічникам можливість передбачити, з певним ступенем точності, що вони повинні робити, щоб стосовно них було розглянуто питання звільнення і за яких умов.
Водночас, у рішенні «Ласло Магьяр проти Угорщини» Європейський суд з прав людини зазначив, що встановлення судом порушення вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у даній справі не є підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Судом також не визначено, чи повинне дострокове звільнення від відбування покарання бути правом особи, чи має відноситися до сфери дискреції. Вказане питання має бути вирішено державою - відповідачем відповідно до кримінального законодавства країни.
Рішенням Конституційного суду України від 16.09.2021 року № № 6-р(II)/2021, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зобов`язати Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

На день прийняття цього рішення Верховна Рада України не провела нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 16.09.2021 року № № 6-р(II)/2021.

Відтак, на сьогоднішній день чинне кримінальне законодавство не передбачає процедури та не надає судам повноважень вирішувати питання звільнення осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення від подальшого відбуття покарання призначеного судом або пом`якшувати його, навіть за умови, що покарання у виді довічного позбавлення волі без альтернативи його перегляду не відповідає Конституції України.

Аналогічне обгрунтування зазначено в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну довічного позбавлення волі на 15 років .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04 червня 2021 року, ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересн6я 2020 року залишено без змін ( а.ос.с.75-77).

Суд погоджується з тим, що зміни в особі засудженого ОСОБА_4 відбулися, однак на сьогоднішній день відсутній Закон, який би визначав, що саме такі зміни мають відбуватися в особі засудженого для того аби вважати, що в подальшому утримання в умовах ізоляції від суспільства цієї особи відпала потреба і особа підлягає звільненню з місць позбавлення волі.

Чинний КК України не містить норми, які б давали право суду змінювати покарання з підстав відсутності процедури можливого звільнення осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі.

З огляду на те, що змін до КК України з часу прийняття попередньої ухвали суду не відбулося, то суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 в частині заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді 15 років позбавлення волі, задоволенню не підлягає.

6. Стосовно вимог засудженого ОСОБА_4 в частині зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, в порядку ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 було затримано 09.01.2008 року (а.ос.с.1-3). У вироці Апеляційного суду міста Києва від 08 травня 2008 року строк відбування покарання слід рахувати з 09 січня 2008 року. Даний вирок суду набрав законної сили 14 жовтня 2008 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно постанови Верхового суду України від 26 жовтня 2017 року, застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Закону № 838-VІІІ не може бути обмежено, оскільки передбачені частиною п`ятою статті 72 КК правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обчислення засудженому строку фактичного відбування покарання, що прямо впливає на реалізацію ним прав щодо зміни умов тримання, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, у тому числі права на звернення з клопотанням про помилування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 тримався в місцях попереднього ув`язнення з 09 січня 2008 року по 14 жовтня 2008 року, даний строк йому не було зараховано до строку відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, в редакції станом на 26.11.2015 року, тому суд прийшов до висновку, що засудженому ОСОБА_4 необхідно цей строк зарахувати з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

7. Стосовно вимог засудженого ОСОБА_4 про внесення змін до вироку Апеляційного суду міста Києва в частині виключення з мотивувальної частини вироку висновків суду, що він є «суспільно небезпечною особою».
Суд першої інстанції розглядаючи клопотання в порядку ст. 537-539 КПК України не наділений правом вносити зміни чи виключати з мотивувальної частини вироку суду будь-які обгрунтування, у зв`язку з цим клопотання ОСОБА_4 в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яка застосовується судом на підставі правової позиції Великої Палати Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18), ст. ст. 7, 9, 376, 537, 539 КПК України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1974 року народження про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді певного строку позбавлення волі, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України та про внесення змін до вироку суду задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_4 , 1974 року народження, в строк відбуття покарання за вироком Апеляційного суду м.Києва від 02 липня 2008 року строк попереднього ув`язнення з 09 січня 2008 року по 14 жовтня 2008 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 16 лютого 2022 року о 8 год. 10 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6