У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 189 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2021 року засобом поштового зв`язку прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 189 КК України, про арешт майна.

Згідно вказаного клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на предмети, вилучені в ході санкціонованого слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обшуку по справі №308/15755/21 від 24.11.2021 року, проведеного 02.12.2021 року , а саме:

1.легковий автомобіль марки «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_4 ;

2.господарську лопату;

3.предмет схожий на дерев`яну бейсбольну биту.

Процесуальний прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд клопотання в їх відсутності, проти накладення арешту на автомобіль марки «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , з забороною відчуження, не заперечили.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №00000 від 18.11.2021 за ч. 2 ст. 189 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2021, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.11.2021 року/.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що 18.11.2021 року до СУ ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт оперативного працівника УСБУ в Закарпатській області, про те, що на території Закарпатської області діє група осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які вимагають грошові кошти за неіснуючий борг від громадянина ОСОБА_10 .

02 грудня 2021 року у в період часу з 22:03 год. по 22:15 год. був проведений санкціонований слідчим суддею обшук автомобіля ««FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_4 . В ході обшуку вказаного автомобіля було вилучено легковий автомобіль «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_4 ; господарську лопату; предмет схожий на дерев`яну бейсбольну биту.

03.12.2021 року вищевказані речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні /постанова про визнання речовими доказами від 03.12.2021/.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно автомобіль легковий автомобіль «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_4 , відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході санкціонованого обшуку, проведеного стороною обвинувачення 02.12.2021 року, а саме: на легковий автомобіль «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 із забороною відчуження, так як відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, тощо. Таких даних у провадженні немає і прокурором не доведено, автомобіль на момент розгляду клопотання стороною обвинувачення оглянутий, сліди кримінального правопорушення зафіксовані.

Отже, застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту на автомобіль шляхом лише заборони його відчуження, з дозволом користування та розпорядження, належним чином забезпечить мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні, і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчим суддею не встановлено.

Що стосується клопотання в частині накладення арешту на господарську лопату та предмет, схожий на дерев`яну бейсбольну биту, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання в цій частині.

Так, прокурор, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження речових доказів. Разом з тим, як вбачається зі змісту поданого до суду клопотання про арешт майна, прокурор, обґрунтовуючи клопотання, посилається лише на норми кримінального процесуального закону, які передбачають арешт майна та визначають поняття речових доказів в кримінальному провадженні. При цьому, жодного доказу на підтвердження своїх доводів щодо необхідності накладення арешту на господарську лопату та предмет, схожий на дерев`яну бейсбольну биту, прокурором в клопотанні не наведено. Так, прокурором в клопотанні не зазначені обставини, які б свідчили, що зазначені вище речі відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

В клопотанні прокурора не зазначено яку інформацію містить вказане майно, як може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого застосовується захід забезпечення кримінального провадження. Не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, які сліди кримінального правопорушення може містити дане майно, яким чином дане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, прокурором не доведено, що перелічене вище майно, має будь яке відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ в цьому кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на легковий автомобіль марки «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_4 , із забороною відчуження.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Автомобіль марки «FORD», моделі «FOCUS», д/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 , попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України щодо незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Вилучене майно господарську лопату та предмет, схожий на дерев`яну бейсбольну биту - повернути власнику або його представнику на підставі належним чином оформленої довіреності.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.12.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11