ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/398/21 Справа № 694/1490/21 Категорія: ст. 183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 , ч. 1 ст. 255-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000001,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_11 звернувся в суд з клопотанням про обрання ОСОБА_9 запобіжного західу у вигляді тримання під вартою строком до 21.10.2021 року.
В обґрунтування клопотання прокурором вказується, що у провадженні слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 12.04.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255 -1 КК України.
Досудове розслідування здійснюється за обставинами, згідно до яких у період часу із 10 березня 2021 року по 20 травня 2021 року ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_12 , переслідуючи корисливу мету, та будучи об?єднаними єдиним злочинним умислом на отримання грошових коштів, за допомогою погроз застосування насильства до потерпілого ОСОБА_13 та його близьких родичів, висловили вимогу передачі їм грошових коштів у сумі, еквівалентній 2500 доларів США за повернення вигаданого боргового зобов?язання.
У подальшому з метою реалізації єдиного спільного злочинного наміру, ОСОБА_12 20 травня 2021 року близько 12 год. 40 хв., приїхавши на автомобілі «Lexus» модель «GS 300» д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній парковці за адресою: АДРЕСА_1 через посередника отримав від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 49 500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Він же, будучи особою без визначеного роду занять, та підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи підкорюватись вимогам чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особистісні якості та можливості, здобули повагу та авторитет серед кримінального середовища, як особи, які ведуть загальноприйнятий «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, здобули статус осіб, які уповноважені наглядати за дотриманням неписаних загальноприйнятих в злодійських колах правил поведінки, та поширення їх на території Звенигородського району Черкаської області в статусі суб`єктів злочинного впливу, з метою встановлення та поширення свого злочинного впливу на території Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виконували наступні функції: - прийняли на себе всю повноту неформальної влади на території Звенигородського району Черкаської області;
- спільно організували схему із вимагання грошових коштів у осіб, які займаються підприємницькою діяльністю;
- вирішували спори, які виникали між жителями Звенигородського району, з точки зору неписаних кримінальних законів, «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді», та визначали обґрунтованість претензій, а також приймали рішення в таких спорах.
В результаті вказаних дій ОСОБА_9 , в період часу з березня 2021 року до 20 травня 2021 року, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяли, спонукали, координували та здійснювали інший вплив на злочинну діяльність, тобто умисно встановили та поширювали злочинний вплив на території Звенигородського району Черкаської області.
29.06.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України.
З урахуванням вчинених кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років за ч. 2 ст. 189 КК України та від 7 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна за ч. 1 ст. 255-1 КК України та з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи уникати слідства та суду, прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2021 року клопотання прокурора задоволено частково.

Обрано запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту строком до 21 жовтня 2021 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки: не залишати житло в період доби з 22 год. до 06 год. за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора та слідчого, повідомляти прокурора та слідчого про зміну місця свого проживання чи роботи, прибувати до слідчого чи прокурора за першою вимогою.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_11 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що ухвала суду є незаконною і необгрунтованою з підстави невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

У скарзі зазначається, що ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч. 1 ст. 255-1 КК України умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у ч. 5 ст. 255-1 КК України.

Прокурор вказує, що, враховуючи, що ОСОБА_9 відмовився надавати будь-які покази по даній справі під час досудового слідства, а також результати проведених інших слідчих (розшукових) дій, то є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 , з деякими свідками особисто знайомий, що дає підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовлянням чи залякуванням потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі зазначається, що на даний час, не встановлено всіх причетних до вчинення даного злочину осіб, не оголошено їм підозри, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може вплинути на вказаних осіб.

Прокурор посилається у скарзі, що під час проведення слідчих (розшукових дій, зібрано достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може продовжити вимагати у потерпілого грошові кошти.

Прокурор вважає, що вищевикладені обставини, є свідченням наявності ризиків, які виправдовують тримання під вартою особи з метою унеможливлення перешкоджанню кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_14 просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави підозрюваного ОСОБА_9 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, до 21 жовтня 2021 року включно.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку учасників процесу щодо обґрунтованості вимог апеляційної скарги прокуратури, думку прокурора, який повністю підтримує апеляційну скаргу та просить задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечують доводи апеляційної скарги прокурора, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали наданого суду провадження, перевіривши вимоги та обґрунтування доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора - не підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, у провадженні слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 12.04.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255 -1 КК України.
Досудове розслідування здійснюється за обставинами, згідно яких у період часу із 10 березня 2021 року по 20 травня 2021 року ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_12 , переслідуючи корисливу мету, та будучи об?єднаними єдиним злочинним умислом на отримання грошових коштів за допомогою погроз застосування насильства до потерпілого ОСОБА_13 та його близьких родичів, висловили вимогу передачі їм грошових коштів у сумі, еквівалентній 2500 доларів США за повернення вигаданого боргового зобов?язання.
У подальшому з метою реалізації єдиного спільного злочинного наміру ОСОБА_12 20 травня 2021 року близько 12 год. 40 хв., приїхавши на автомобілі «Lexus» модель «GS 300» д.н.з НОМЕР_1 , на автомобільній парковці за адресою: АДРЕСА_1 , через посередника отримав від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 49 500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Він же, будучи особою без визначеного роду занять, та підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи підкорюватись вимогам чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особистісні якості та можливості, здобули повагу та авторитет серед кримінального середовища, як особи, які ведуть загальноприйнятий «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, здобули статус осіб, які уповноважені наглядати за дотриманням неписаних загальноприйнятих в злодійських колах правил поведінки, та поширення їх на території Звенигородського району Черкаської області в статусі суб`єктів злочинного впливу, з метою встановлення та поширення свого злочинного впливу на території Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виконували наступні функції:- прийняли на себе всю повноту неформальної влади на території Звенигородського району Черкаської області;
- спільно організували схему із вимагання грошових коштів у осіб, які займаються підприємницькою діяльністю;
- вирішували спори, які виникали між жителями Звенигородського району, з точки зору неписаних кримінальних законів, «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді», та визначали обґрунтованість претензій, а також приймали рішення в таких спорах.
В результаті вказаних дій ОСОБА_9 , в період часу з березня 2021 року до 20 травня 2021 року, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяли, спонукали, координували та здійснювали інший вплив на злочинну діяльність, тобто умисно встановили та поширювали злочинний вплив на території Звенигородського району Черкаської області.
29.06.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України.
З урахуванням вчинених кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років за ч. 2 ст. 189 КК України, та від 7 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна за ч. 1 ст. 255-1 КК України, та з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи уникати слідства та суду, прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу утримання під вартою.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів апеляційного суду керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.2, ст..17 якого передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.
Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах, передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, які є не достатньо переконливими та обґрунтованими, не знайшли свого підтвердження належними доказами, в наданих суду матеріалах кримінального провадження.

Під час судового розгляду даного клопотання прокурора суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність, зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме: покладено обов`язки не залишати житло в в період доби з 22 год. до 06 год. за місцем свого проживання : АДРЕСА_2 без дозволу прокурора та слідчого, повідомляти прокурора та слідчого про зміну місця свого проживання чи роботи, прибувати до слідчого чи прокурора за першою вимогою.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу для скасування ухвали та застосування більш суворого запобіжного заходу, є необґрунтованими, з урахуванням того, що вказані обставини враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваного судового рішення, прокурором не наведено доказів того, що можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання, як і не надано підтверджень щодо вчинення інших протиправних дій підозрюваним.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею вірно вказано, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Безпідставними є посилання прокурора, що з метою запобігання ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, та з метою запобігання вчинення ним інших кримінальних правопорушень слід змінити міру запобіжного заходу на утримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки відсутні дані в матеріалах провадження, що протягом декількох місяців проведення досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_9 мав вплив на свідків, чи намагався з ним зустрітись, так як такі дані відсутні згідно матеріалів справи та пояснень прокурора.
За вказаних обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та зміни запобіжного заходу на утримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 оскільки вважає, що правильним є висновок суду про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 .

З огляду на вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що існує ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги, оскільки зазначений ризик не знайшов свого підтвердження у відповідності до матеріалів справи та відсутності доказів стосовно даних тверджень прокурора.

Отже, слідчим, прокурором не підтверджено ризику переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливу на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу слідчим суддею обґрунтовано враховано вік, поведінку підозрюваного, вчинення ним інкримінованого злочину та практику ЄСПЛ з даного питання, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосування до ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний час доби в період з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку, з обов`язком не залишати житло за місцем свого проживання АДРЕСА_2 без дозволу прокурора та слідчого, повідомляти прокурора та слідчого про зміну місця свого проживання чи роботи, прибувати до слідчого чи прокурора за першою вимогою, є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Доводи прокурора щодо наявності ризиків неналежної поведінки підозрюваного, колегія суддів апеляційного суду визнає непереконливими, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», згідно до якого наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 .

З огляду на викладене, слідчим суддею при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в якій прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 31.08.2021 року не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176,177,178,181,183,194,196,309, 310, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд , -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000001 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач:
Судді :