справа №619/5412/20
провадження №1-кп/619/146/21
УХВАЛА

іменем України

18 листопада 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001069 від 10.10.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:
18 грудня 2020 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001069 від 20.10.2020, який розподілено судді ОСОБА_8 .

Відповідно до Розпорядження №01-07/152/2021 від 28.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, оскільки суддя ОСОБА_8 відрахована зі штату суду у зв`язку із звільненням у відставку.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.09.2021, справу № 619/5412/20 розподілено судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 від 01 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 жовтня 2021 року на 14 годин 00 хвилин.

19 жовтня 2021 року підготовче судове засідання відкладено на 18 листопада 2021 року на 14 годин 00 хвилин у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики відповідно до ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покладались на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , який є приміщенням громадської організації «Там где жизнь», де останній проходить курс психосоціальної корекції та лікування від алкоголізму. Обвинувачений прийшов на лікування добровільно, однак організація його лікування є незакритого типу, без примушування, тобто ОСОБА_6 можу покинути місце лікування за своїм бажанням у перший ліпший момент. При цьому обвинувачений втратив документи про особу, тому не працює, не має постійних джерел доходу, хоча може працювати, здоровий. Обвинувачений та його сім`я із неповнолітньою дитиною знаходиться на утриманні пристарілих батьків подружжя. Шлюб між подружжям не укладений, обвинувачений немає матеріального обов`язку на утримання дитини сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як передбачено ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд вбачає наявність розумної підозри відносно обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченим діяння.

Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 скоїли злочин, і, знаходячись на свободі, можуть негативно вплинути на хід судового розслідування та встановлення істини у справі. Крім того, обвинуваченими отримано копію клопотання про застосування стосовно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в яких зазначені певні докази, і, без застосування запобіжного заходу, останні будуть мати можливість здійснювати незаконний вплив на потерпілого, свідків, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України). Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 усвідомлюючи, що ними скоєно умисний злочини, що віднесений до категорії злочинів, за вчинення якого передбачена максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватись від суду на території України, чим унеможливлять досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, у судові засідання за період знаходження справи у провадженні суду обвинувачені жодного разу не з`являлись до судових засідань.

Разом з цим, факт відсутності у обвинувачених постійних джерел доходів (пенсії, заробітної плати), неодноразового притягнення їх до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, в черговий раз підтверджують обґрунтованість наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинення ними іншого кримінального правопорушення.

Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та попередить вчинення ними протиправних дій.

Також, матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даних обвинувачених під вартою та в судове засідання суду надані не були.

Відтак, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Як встановлено ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, застосувавши до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України та тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначає заставу у розмірі 45400 гривень (20х2270=45400) та вважає, що вона буде достатньою для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України.

У разі внесення зазначеної застави на обвинувачених покласти обов`язки, які передбачені п.п. 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 314, 315, 372, 395 КПК України, суд,

постановив:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Про взяття ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під варту, а також про місце їх перебування має бути негайно повідомлено їх близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором обвинувачених в порядку, передбаченому КПК України.

Виконання ухвали покласти на начальника відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області та начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття під варту.

Обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави у розмірі 45400,00 гривень, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 звільняється з-під варти після внесення застави у розмірі 45400,00 гривень, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходяться обвинувачені, негайно здійснює розпорядження про їх звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави у розмірі 45400,00 гривень на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

4) носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави у розмірі 45400,00 гривень на обвинуваченого ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

4) носити електронний засіб контролю.

Після закінчення строку, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі невиконання покладених на обвинувачених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, та суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 14 січня 2022 року включно.

Суддя ОСОБА_1