Справа №488/337/20
Провадження №1-кп/477/54/21
УХВАЛА

08 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_11

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 ,

представників потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2020 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження із затвердженим обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, з ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020року у справі призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалось через неявку учасників кримінального провадження.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття провадження у справі (т.1 а.с. 158).

08 жовтня 2021 року в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити провадження у справі.

Прокурор не заперечував щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України.

Інші обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання.

Представники потерпілого проти заявленого клопотання заперечували, посилаючись на те, що без визнання винуватості особи, вона не може бути звільнена від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, судом має бути обов`язково встановлені та підтверджені доказами факти та події, встановлено протиправності діянь, вчинення особою певних діянь та наявність або відсутність вини такої особи. Вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності до ухвалення вироку позбавить суд можливості встановити склад учасників кримінального правопорушення, роль кожного з них, ступінь вини, обсяг відповідальності та вид покарання. Також зазначали про зупинення строків давності у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду, про що свідчить ухвали про привід, постановлені судом 17.07.2020 року та 28.07.2021 року.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується за частиною 2 статті 185 КК України, у таємному викраденні дизельного пального з тепловозів, належних ТОВ «МСП Ніка-Тера», вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в період з серпня 2014 по вересень 2014 року, а саме: 03 серпня 2014 року, 04 серпня 2014 року, 07 серпня 2014 року, 08 серпня 2014 року, 11 серпня 2014 року, 12 серпня 2014 року, 15 серпня 2014року, 16 серпня 2014року, 19 серпня 2014 року, 20 серпня 2014 року, 01 вересня 2014 року, 04 вересня 2014 року, 05 вересня 2014 року, 08 вересня 2014 року.

Санкцією частини 2 статті 185 КК України передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до наведеної у статті 12 КК України класифікації злочинів (в редакції, яка діяла до внесення змін Законом від 22.11.2018 року № 2617-УІІІ) злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України, відносився до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 КК України ( в редакції, яка діяла до внесення змін Законом від 22.11.2018 року № 2617-УІІІ) особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-УІІІ стаття 12 КК України та стаття 49 КК України викладені в новій редакції.

Так, частиною 2 статті 12 КК України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, класифікується як нетяжкий злочин.

Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до статей 4, 5 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, строк давності для звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, складає п`ять років.

Положення статті 49 КК України є імперативними нормами та передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року в справі № 127/26665/16-к).

Верховний Суд у постановах неодноразово звертає увагу на те, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 26 березня 2020 року (справа № 730/67/16-к), від 11 листопада 2020року (справа №455/229/17), від 29 липня 2021року (справа № 552/5595/18).

Посилання представників потерпілого на постанови Верховного Суду від 07.07.2021року у справі № 487/1817/18 та від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к є безпідставними, оскільки у справі № 487/1817/18 розглядалося питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з реабілітуючих підстав, а у справі № 570/3743/15-к переглядався обвинувальний вирок та ухвала апеляційного суду, за відсутності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності.
Посилання представників потерпілого про неможливість, у разі звільнення одного з обвинувачених від кримінальної відповідальності, в подальшому повно з`ясувати обставини справи, є безпідставними та такими, що грунтуються на помилковому трактуванні законодавства.
Судом встановлено, що діяння, які інкримінуються ОСОБА_3 , мали місце з 03 серпня 2014 року по 08 вересня 2014 року та такі діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України.

Таким чином, строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 185 КК України сплинув у вересні 2019 року.

Кримінальне провадження надійшло до суду 13 лютого 2020 року.

Щодо посилання представників потерпілого на зупинення строків давності, про що свідчить застосування приводу до обвинуваченого під час судового провадження, суд зазначає, що строки, визначені статтею 49 КК України, закінчились у вересні 2019 року, отже, подальша поведінка обвинуваченого жодним чином не впливає на тривалість строку давності, що вже настав.

Під час судового провадження судом не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 ухилявся від досудового розслідування та суду або вчинив новий злочин, у тому числі за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, підстав переривання строків давності не вбачається.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому зрозуміла суть обвинувачення та підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

За правилами частини 3 статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 314, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільненням від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 185 КК України в зв`язку із закінченням строків давності на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 за частиною 2 статті 185 КК України закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, в зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1