ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2986/21 Справа № 206/3357/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_8 обчислювати з 10 червня 2021 року.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 06 червня 2021 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_8 прибув до адреси тимчасового проживання свого знайомого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав в покинутому дачному будинку, розташованому в садовому товаристві «Енергетик», ділянка АДРЕСА_2 . Прибувши до вищевказаного будинку ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 почали розпивати спиртні напої та спілкуватись, в ході спілкування між останніми раптово виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_8 на ґрунті образ, які висловлював ОСОБА_9 в бік останнього, раптово виник злочинний умисел спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 06 червня 2021 року приблизно о 22:00 год. перебуваючи в тому ж місці, дістав з кишені вдягнутих на нього спортивних штанів ніж, який він приніс з собою та визначивши зазначений ніж знаряддям вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 узяв його правою рукою за ручку, лезом до гори та стоячи навпроти ОСОБА_9 в безпосередній близькості, на відстані витягнутої руки обличчям один до одного, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , утримуючи у своїй правій руці зазначений вище ніж лезом до гори, наніс 8 послідовних ударів клинком ножа у грудну клітину, 4 послідовні удари клинком ножа в ліву верхню кінцівку, 1 удар клинком ножа в ліву нижню кінцівку та 2 удари клинком ножа в область лобної зони голови. Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи що ОСОБА_9 від його дій, а саме ударів ножем не впав, а продовжував стояти на ногах та намагався чинити опір протиправним діям ОСОБА_8 , та останній тримаючи вищезазначений ніж у правій руці, лезом до гори, клинком ножа завдав ще 6 послідовних ударів в область шиї зліва ОСОБА_9 , від вказаних тілесних ушкоджень останній перестав чинити опір та впав на підлогу обличчям до гори. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 схилився над лежачим на підлозі ОСОБА_9 та переконавшись в тому, що останній не подає будь-яких ознак життя вийшов з будинку та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В результаті умисних протиправних дій обвинуваченого згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , виявлено травми, які є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок отриманих колото-різаних поранень ОСОБА_9 помер на місці.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 115 КК України в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити, призначивши останньому за ч. 1 ст. 115 КК України більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що призначене судом першої інстанції покарання через свою суворість не відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, зокрема, суд першої інстанції належним чином не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: активно сприяв розкриттю злочину, співпрацював з органами досудового розслідування, надавав покази та підтверджував їх на слідчому експерименті, під час проведення якого сам знайшов та видав слідчому ніж, яким скоїв злочин, щиро розкаявся, є інвалідом з дитинства з діагнозом Емоційно-лабільний розлад обумовлений розладом центральної нервової системи.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, характери кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти життя та здоров`я особи, яке виразилось в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та правильно врахував ступінь небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, офіційно не працює, ніякою корисною діяльністю не займається, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебував під наглядом лікаря-психіатра з 1997 року з діагнозом Емоційно-лабильний розлад, обумовлений хворобами центральної нервової системи, в 2020 року нагляд був припинений у зв`язку із відсутністю звернень за психіатричною допомогою, є осудним, примусових заходів медичного характеру не потребує.
Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, врахував спосіб вчинення злочину, зокрема, велику кількість ножових поранень, поведінку обвинуваченого, який після вчинення злочину залишив місце події, а також, думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років та призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів захисника обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 через свою суворість не відповідає обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилання захисника обвинуваченого про те, що судом не було враховано, що обвинувачений є інвалідом з дитинства з діагнозом Емоційно-лабільний розлад обумовлений розладом центральної нервової системи спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваного вироку, відповідно до якого вбачається, що суд першої інстанції не тільки врахував даний факт, а й з`ясував, що з 2020 року обвинувачений під наглядом лікаря психіатра не перебуває, відповідно до судово-медичної експертизи є осудною людиною, чітко розумів та усвідомлював наслідки своїх дій. Щодо доводів захисника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції в якості обставин, що пом`якшують покарання не було враховано щире каяття та активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину, то колегія суддів, також, відхиляє такі доводи, оскільки вказані обставини, як пом`якшувачі, не були враховані судом з підстав того, що встановлені в ході судового провадження ставлення обвинуваченого до скоєного та залишення ним місця вчинення злочину, свідчать про відсутність в ОСОБА_8 щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину. Поміж іншого, колегія суддів приходить до висновку, що надання обвинуваченим в ході досудового розслідування та судового провадження показів щодо визнання своєї вини та обставин кримінального провадження самі по собі не можуть свідчити про активне сприяння розкриттю злочину та щирого каяття. Будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачений хоча б вибачився перед потерпілою, що свідчило б про щире каяття та усвідомлення скоєного, та запропонував відшкодувати матеріальний (наприклад, витрати на поховання та ритуальні послуги) та моральний збиток, матеріали кримінального провадження не містять.
Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону України, та ОСОБА_8 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4