Дата документу Справа № 334/4691/21
ЗАПОРІЗЬКИЙАПЕЛЯЦІЙНИЙСУД
ЄУ№334/4691/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж.№11-кп/807/1803/21 Доповідач2інст.ТютюникМ.С.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 1 грудня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1 листопада 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурором заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб. Клопотання обґрунтовує існуванням ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків. Обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим може ухилитись від суду. Свідками у кримінальному провадженні є сусіди обвинуваченого та його мати, у зв`язку з чим він може незаконно впливати на них.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1листопада 2021року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 30грудня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходуніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає висновок суду неправильним та необґрунтованим у зв`язку з наступним. Так, у прокурора і суду немає обґрунтованих та законних підстав стверджувати, що ОСОБА_8 буде переховуватися від суду, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, де проживав до затримання з родиною, що свідчить про наявність стійких родинних зв`язків. Також зазначає про відсутність ризиків щодо вчинення інших злочинів або знищення речей, які мають значення для кримінального провадження, оскільки дані ризики прокурором не доведені. Крім того, сторона захисту звертає увагу на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 .Просить ухвалу Ленінського районного суд м.Запоріжжя від 01.11.2021 року скасувати, ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає висновок суду необґрунтованим та жорстоким у зв`язку з наступним. Так, в ухвалі суду недостатньо проведений аналіз всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК, зокрема у нього відсутнє бажання перешкоджати чи ухилятися від суду, до затримання перебував удома, з`явився сам до суду на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу, до нього не було застосовано ст. 208 КПК, у розшуку не перебував. Крім того, має постійне місце проживання, родину, був працевлаштований, має хронічні захворювання. Щодо пред`явленого обвинувачення вказує, що вину не визнає, оскільки на нього було здійснено вплив зі сторони правоохоронних органів та з цього приводу він звертався зі скаргами до ДБР. Просить ухвалу суду скасувати, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановленісудомапеляційноїінстанціїобставинитамотиви,зякихсудвиходивприпостановленніухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження досягненням дієвості цього провадження через недопущення переховування обвинуваченого від суду.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Положеннями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
З огляду на заявлені обвинуваченим доводи щодо його невинуватості, і стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів погоджується, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не займався суспільно-корисною працею, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Одночасно суд приймає до уваги і такий суттєвий елемент для оцінки ризику переховування як суворість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі доведеності його провини в інкримінованому злочині, та відомості щодо непрацевлаштованості останнього.

Сукупність наведених обставин свідчить на користь висновку суду, що з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, ОСОБА_8 може вдатися до переховування від суду.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наведений вище ризик, який існував на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінився та не зменшився.
Аналіз вказаних обставин переконує судову колегію у вірності висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків вчинення інших злочинів або знищення речейколегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що районним судом не було встановлено наявність вказаних ризиків.

Посилання ОСОБА_8 щодо позитивних відомостей стосовно його особи у вигляді постійного місця проживання, наявності родини та його незадовільний стан здоров`я,не здатні спростувати висновок суду стосовно недоцільності застосування альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не встановлені.

Отже, доводи апеляційних скарг щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1листопада 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 30грудня 2021 р. залишити без змін.

Ухваланабираєзаконноїсилизмоментуїїоголошення,оскарженнювкасаційномупорядкунепідлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4