ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2021 Справа №607/27650/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000563 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чистилів Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, інваліда 2 групи, вдівця, на утриманні 3 малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України такого, що раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 27 вересня 2019 року о 20 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2110 БОГДАН», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись без пасажирів та вантажу автодорогою «Броди-Тернопіль» по вул.Центральній, що в с.Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області зі сторони м.Броди у напрямку м.Тернополя, де, під час руху, в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. (б, д) ПДР України не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, щоб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.В цей же час у попутному напрямку проїзною частиною дороги тієї ж вулиці того ж населеного пункту відносно керованого обвинуваченим ОСОБА_3 автомобіля марки «ВАЗ 2110 БОГДАН», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався велосипедист ОСОБА_5 . Маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити велосипедиста, який рухається проїзною частиною в межах габаритів автомобіля та технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування до моменту контактування з велосипедистом знизити швидкість транспортного засобу до швидкості руху велосипедиста і тим самим уникнути наїзду на нього, обвинувачений ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п.12.3. ПДР України передньою правою частиною вказаного вище т/з вчинив у попутному відносно свого руху напрямку, наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 .

В результаті даної ДТП потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин лівої тім`яної ділянки та ділянки лівого гомілково-ступеневого суглобу, закритої черепно-мозкову травму у вигляді субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку та забою головного мозку середнього ступеня.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 , як водієм, вимог п.п. 1.5, 2.3. (б, д), 12.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 27 вересня 2019 року о 20 год. 10 хв., як водій, керував автомобілем марки «ВАЗ 2110 БОГДАН», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись без пасажирів та вантажу автодорогою «Броди-Тернопіль» по вул.Центральній, що в с.Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області зі сторони м.Броди у напрямку м.Тернополя, де, під час руху, не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, через що передньою правою частиною керованого ним вище т/з вчинив у попутному відносно свого руху напрямку, наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 . Про вчинене шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак згідно сти.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, самостійно виховує 3 малолітніх дітей, являється інвалідом 2 групи, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи об`єктивні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, позитивних даних про особу останнього, думку потерпілого, який не настоював на суворій мірі покарання для обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання у межах санкції статті обвинувачення (в редакції від 24 вересня 2008 року) ближче до нижчої її межі, а саме у виді штрафу зі стягненням в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У кримінальному провадженні потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на суму 15 000 грн. та матеріальної 12 633, 52 грн., який в частині стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення, як такий, що є підтвердженим матеріалами кримінального провадження та безумовно визнаний обвинуваченим, а в частині матеріальної без розгляду, виходячи з наступного.

За ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як слідує з положень ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні ним сильного нервового стресу унаслідок події ДТП, погіршення стану його здоров`я, необхідності лікуватись, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілим, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 15 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди.

Водночас, відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди ЦКУ та змісту ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

10 грудня 2018 року між страхувальником ОСОБА_6 та АТ «СГ «ТАС» (приватне) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з за полісом №АМ/9367226, строком дії з 17 грудня 2018 року по 16 грудня 2019 року включно, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність, що стосується транспортного засобу «БОГДАН 211010», д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема, страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого): за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн., при франшизі 2 000 грн.. В період дії вказаного договору страхування діями ОСОБА_3 завдано шкоду потерпілому ОСОБА_5 . Отже, вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в першу чергу потерпілому ОСОБА_5 слід пред`явити до страховика, тобто, до АТ «СГ «ТАС» (приватне).

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 4028, 26 грн., з приводу звільнення від сплати яких звернувся із клопотанням обвинувачений через важке матеріальне становище останнього.

Відповідно до ч.2 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Зважаючи на наведені обставини, враховуючи майновий стан обвинуваченого, а також того, що офіційно обвинувачений ніде не працює, являється інвалідом 2 групи, є вдівцем, самостійно виховує 3 малолітніх дітей, суд вважає за необхідне повністю звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення зазначених вище судових експертиз.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції від 24 вересня 2008 року) та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково та стягнути на його користь із ОСОБА_3 15 000 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, а частині стягнення матеріальної залишити без розгляду.

В порядку ч.2 ст.119 КПК України повністю звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз у к/п.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1