Номер провадження: 11-сс/813/1472/21
Номер справи місцевого суду: 495/7876/21 1-кс/495/2344/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах захисту підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Мала Токмачка, Оріхівського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює за наймом, перебуває у цивільному шлюбі,
підозрюваної в кримінальному провадженні за №0001141 від 18.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2021 року було задоволено клопотання начальника відділення № 1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 тазастосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваної вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та в обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

-слідчим суддею не прийнято до уваги того, що підозрювана затримана та незаконно утримувалась більш ніж 24 години, що суперечить вимогам ч.1 ст.211 КПК України;

-підозра, пред`явлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки із матеріалів провадження взагалі не вбачається якими саме доказами підтверджується ця підозра у вчиненому;

-ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені;

-слідчим суддею не обґрунтовано, чому відносно ОСОБА_8 не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Крім того, адвокат зазначає, що слідчим суддею невірно обраховано строк дії оскаржуваної ухвали, оскільки ОСОБА_8 було затримано 20.09.2021 року о 14.00 годині.

На підставі викладеного, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви не визначення розміру застави.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001141 від 18.09.2021 року.
У межах даного кримінально провадження, 21.09.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_8 та вважаючи їх безпідставними, апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 18.09.2021 року; протоколом обшуку від 19.09.2021 року, за місцем мешкання ОСОБА_8 ; постановою про залучення до кримінального провадження речових доказів від 21.09.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.09.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.09.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 від 21.09.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 від 21.09.2021 року та іншими доказами зібраними під час досудового розслідування.
Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрювана може впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваної змінити свої покази під час судового розгляду.
Також апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно доведеності існування ризиків що підозрювана може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені тяжкістю покарання у інкримінованого йому злочині чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи те, що злочин вчинено з застосуванням насильства, у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею не прийнято до уваги того, що підозрювана затримана та незаконно утримувалась більш ніж 24 години, що суперечить вимогам ч.1 ст.211 КПК України, з огляду на наступне.

Як вбачається з долученого до матеріалів клопотання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.09.2021 року (а.п. 39), ОСОБА_8 була затримана 20.09.2021 року о 23 год. 45 хв. в момент затримання також був присутній адвокат ОСОБА_7 , при цьому ні ОСОБА_8 ні її захисником не було висунуто скарг чи клопотань стосовно часу затримання чи порушення прав особи при затримані, протокол підписаний учасникам слідчої дії без зауважень. Також, адвокат ОСОБА_7 мав можливість звернутись до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання ОСОБА_8 , однак своїм правом не скористався та не оскаржував дії органів досудового розслідування під час затримання, що підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею невірно обраховано строк дії оскаржуваної ухвали, оскільки ОСОБА_8 було затримано 20.09.2021 року о 14.00 годині є неприйнятними, оскільки як вказав прокурор в судовому засіданні апеляційного суду о 14 годині 20.09.2021 року ОСОБА_8 було запрошено до відділу поліції для дачі пояснень в якості свідка питання затримання в той проміжок часу не вирішувалось, вказані факти були перевірені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому, адвокатом дії органів досудового розслідування також не оскаржувались.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків чи вчинення іншого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваної, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваної ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої можливо шляхом застосування відносно неї виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 , судом не було встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваної ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах захисту підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної в кримінальному провадженні за №0001141 від 18.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4