Справа № 474/760/21
Провадження №1-кс/474/347/21
УХВАЛА
про накладення арешту на майно
28.09.21 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
без участі:
дізнавача ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
власника майна ОСОБА_5
розглянувши клопотання дізнавача у кримінальному провадженні начальника СД відділення поліції №2 в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 24.09.2021р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
встановив:
27.09.2021 р. дізнавач, у межах повноважень наданих йому ст. 40-1 КПК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, в рамках кримінального провадження №0000165 від 24.09.2021р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон марки Vivo imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , добровільно виданий ОСОБА_6 та визнаний речовим доказом у справі, заборонивши його відчуження, розпорядження та користування цим майном будь-яким особам.
Посилаючись на приписи ст. ст.40,98,100,110,131,132,167,170,171 КПК України, дізнавач вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, оскільки вказне майно має значення для кримінального провадження, так як зберегло на собі сліди злочину, є його предметом, і містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Дізнавача та прокурор у кримінальному провадженні, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою (вх. №3802 від 28.09.2021 р.) про розгляд даного клопотання в їх відсутність, внесене клопотання підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання на його розгляд не з`явився, звернувшись до суду з телефонограмою (№567 від 28.09.2021 року) про розгляд даного клопотання в його відсутність, не заперечує проти накладення арешту на майно.
Враховуючи приписи ст. 172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Матеріали клопотання містять: протокл прийняття заяви від 23.09.2021р. , витяг з кримінального провадження №0000165 від 24.09.2021р внесеного на підставі заяви гр. ОСОБА_5 про те, що в липні 2021 року невідома особа перебуваючи на автовокзалі в смт.Врадіївка з задньої кишені штанів викрала належний їй мобільний телефон Vivo imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , спричинивши збитки на суму 4000 грн., попередня правова кваліфікація злочину за ч.1 ст. 185 КК України; заяву ОСОБА_6 від 23.09.2021 р. про добровільну видач су працівникам поліції мобільного телефону марки «Vivo», який вона знайшла на лавці розташованій на автовокзалі в смт.Врадіївка; заявою потерпілої від 24.09.2021р. про добровільну видачу нею працівникам поліції документів на викрадений у неї телефон; протокол огляду речей - виданого ОСОБА_6 телефону від 24.09.2021р.. протокол допиту потерпілої про обставини крадіжки телефону у неї, та наступного виходу на зв`язок з іншого телефону на номер телефону (сім карти) НОМЕР_4 яка знаходилася у викраденому телефону, розмови з невідомою дівчиною з проханням повернути телефон, та наступного вимкнення нею викраденого телефону, постанову дізнавача СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про визнання виданого телефону Vivo imei 1 НОМЕР_1 речовим доказом;
Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
За приписами ст. 131 цього кодексу - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В сукупності вищевикладеного вважаю, що сторона обвинувачення довела необхідність накладення арешту на вилучене майно, яке належить ОСОБА_5 , з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно, шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном будь-яким особам.
Водночас, слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, вимогами ст.ст. 98,167,170-173,175,309 КПК України, -
ухвалив:
Клопотання дізнавача у кримінальному провадженні начальника СД відділення поліції №2 в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 24.09.2021р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки Vivo imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , добровільно виданий ОСОБА_6 та належний на праві власності ОСОБА_5 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування цим майном будь-яким особам.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Слідчий суддя: ОСОБА_1