Справа № 461/8017/21
Провадження № 1-кп/461/665/21
УХВАЛА
27.09.2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі
Головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про визначення підсудності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000068 від 02.07.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, -
в с т а н о в и в:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000068 від 02.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про направлення даного кримінального провадження до Львівського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності за місцевим судом Луганської області. Свої вимоги мотивував тим, що кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_4 , було вчинене ним на території Луганської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурор не заперечили.
Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, позицію захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріплених ст.8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року та Лавентс проти Латвії від 7 листопада 2002 року).

Тобто, правила про підсудність випливають із загальних засад судочинства. Повноваження судів при вирішенні кримінальних справ визначені Кримінально-процесуальним кодексом України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону. Якщо судове рішення ухвалено з порушенням правил підсудності, воно підлягає скасуванню судом вищої інстанції згідно із п.6 ч.2 ст.412 КПК України.

Відповідно до статті 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однакові за тяжкістю суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Пунктом 1 ч.1 ст.34 КПК України передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до ч.3 ст.34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що реалізуючи свої злочинні наміри, які полягають у протидії силам АТО та ООС, достовірно знаючи з розповсюджених у засобах масової інформації та мережі «Інтернет» повідомлень про проведення на території Луганської області України Антитерористичної операції проти терористичної організації «Луганська народна республіка» та усвідомлюючи, що сили і засоби АТО та ООС використовуються для захисту суверенітету і територіальної цілісності України, а активні бойові дії проти них на території, підконтрольній органам державної влади України, призводять до загибелі військовослужбовців, мирного населення, пошкодження військової техніки, об`єктів інфраструктури, тощо, та відтак наносять шкоду боєздатності підрозділів сил АТО та ООС, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, у березні 2017 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено) добровільно вступив на службу до терористичної організації «Луганська народна республіка».

При цьому, ОСОБА_4 , вступаючи до вказаного непередбаченого законом збройного формування - терористичної організації «ЛНР», був достовірно обізнаний, що воно відноситься до збройних формувань, а саме - має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово непідконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю, боєприпаси та військову техніку).

Крім того, ОСОБА_4 усвідомлював, що зазначений підрозділ терористичної організації «ЛНР» не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.

Вступивши до непередбаченого законом збройного формування - терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_4 був забезпечений військовою формою, вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 51 від 17.03.2017 призначений на посаду старшого стрільця 2 мотострілецького відділення 3 мотострілецького взводу 9 мотострілецької роти 3 мотострілецького батальйону 4 окремої гвардійської мотострілецької бригади імені Героя Радянського союзу ОСОБА_6 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», на якій перебував до березня 2018 року.

Місцем постійної дислокації «З мотострілецького батальйону 4 окремої гвардійської мотострілецької бригади імені Героя Радянського союзу Ворошилова К.Є. 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР» є м. Красний Луч Луганської області. Водночас окремі підрозділи вищевказаного незаконного збройного формування розташовуються на ділянці вздовж лінії розмежування сил ООС та незаконних збройних формувань поблизу н.п. «Сміле», Жолобок, Голубівка Луганської області з метою нанесення вогневих ударів по позиціях Збройних сил України.

Виходячи із норм ст.ст. 32, 34 КПК України, заслухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що матеріали кримінального провадження слід направити до суду апеляційної інстанції для звернення з поданням до Верховного суду, з метою вирішення питання направлення кримінального провадження на розгляд іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, до якого відноситься територіальна юрисдикція по даному кримінальному провадженню.

Керуючись ст. ст. 32, 34, 176-178, 183, 197, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Звернутись із поданням до Львівського апеляційного суду щодо направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 02.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України до Львівського апеляційного суду для вирішення питання територіальної підсудності справи.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 30 вересня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1