Справа № 459/3132/19
Провадження № 1-кп/459/98/2021
УХВАЛА

судового засідання

17 січня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Червонограді скаргу №10 захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 в порядку ч.2 ст.303 КПК України на дії оперативного співробітника УСБУ у Львівській області ОСОБА_6 , який станом на 27.03.2019 був наділений правами слідчого, щодо незаконного проведення комплексу НСРД та знімання інформації із абонентського номера, який не був зазначений в ухвалі Львівського апеляційного суду №0546т від 14.02.19
у кримінальному провадженні №0000231 від 27.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000231 від 27.02.2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого в порядку ч.2 ст.303 КПК України подано скаргу №10, в якій він просить визнати протиправними дії оперативного співробітника УСБУ у Львівській області ОСОБА_6 , який станом на 27.03.2019 був наділений правами слідчого, що полягали у незаконному проведенні комплексу НСРД та знімав інформацію із абонентського номера, який не був зазначений в ухвалі Львівського апеляційного суду №0546т від 14.02.19.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав.

В її обґрунтування сторона захисту зазначила, що ухвала Львівського апеляційного суду №0546т від 14.02.19 видана на комплекс НСРД щодо громадянина ОСОБА_5 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 . Однак у протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2019 зазначено, що зняття інформації із транспортних комунікаційних мереж були здійснені з абонентського номера НОМЕР_2 , що не відповідає зазначеній ухвалі. Тому вважає, що такі процесуальні дії оперативного співробітника, який був наділений в даному випадку повноваженнями слідчого, вчинені з порушенням КПК України, а отже є протиправними.

Обвинувачений скаргу захисника підтримав.

Прокурор заперечив щодо розгляду такої скарги у підготовчому судовому засіданні, вважає, що вона може бути вирішена лише під час судового розгляду справи по суті. В обґрунтування заперечення послався на те, що згідно положень кримінального процесуального закону розгляд та вирішення таких скарг у підготовчому судовому засіданні не передбачено і оцінка таких процесуальних рішень може даватися лише у судовому засіданні під час дослідження доказів. Оскаржувані дії слідчого вважає законними, прийнятими в межах процесуального законодавства.

Щодо фактичних обставин, якими скаржники обґрунтували свою скаргу і щодо відомостей, які відображені у фотокопіях документів, які долучені до скарги, заперечень немає, вважає їх достовірними.

Вислухавши думку учасників кримінального процесу, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Згідно із ч.1 ст.41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (які не передбачені ч.1 ст. 303 КПК України) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Згідно із ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Згідно із п.4 ч.4 ст.248 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна відповідати загальним вимогам досудових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про вид негласної слідчої (розшукової) дії та відомості залежно від виду негласної слідчої дії про ідентифікаційні ознаки, які дозволять унікально ідентифікувати абонента спостереження, телекомунікаційну мережу, кінцеве обладнання тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Тобто, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, фактичні дані, які отримані не в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, доказами в кримінальному провадженні в принципі бути не можуть.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, положеннями ч.1 ст. 84 та ч.1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ є доказом і може бути визнаний допустимим, лише в тому випадку, коли він отриманий виключно в порядку, передбаченому положеннями Кримінального процесуального кодексу України. В інших випадках, доказ не може бути визнаний доказом та не може бути визнаний допустимим.

Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, судам необхідно звертати особливу увагу на порядок отримання доказів слідчим та прокурором під час досудового розслідування та ретельно з`ясовувати, чи в порядку, передбаченому положеннями КПК України, отриманий той чи інший доказ в кримінальному провадженні. Це ж правило безумовно повинно застосовуватися і до доказів, які отримані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Процесуальні дії особи, яка була наділена повноваженнями слідчого, які є предметом розгляду даної скарги, не підлягали оскарженню на стадії досудового розслідування на підставі ч.1 ст. 303 КПК України, а тому можуть бути оскаржені під час підготовчого судового засідання.

30.10.2019 року слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 на підставі доручення прокурора відділу процесуального керівництва управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_8 надав стороні захисту серед інших матеріалів: ухвалу Львівського апеляційного суду № 0546т від 14.02.19; доручення про проведення НСРД від 18.02.2019 №3145т/62/04-17; супровідний лист №14/3-1312 від 12.04.2019 УСБУ у Львівській області, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2018.
Як вбачається із зазначених матеріалів, ухвала Львівського апеляційного суду №0546т від 14.02.2019 видана на комплекс НСРД щодо громадянина ОСОБА_5 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 . Однак у протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2019 зазначено, що зняття інформації із транспортних комунікаційних мереж були здійснені з абонентського номера НОМЕР_2 , що не відповідає зазначеній ухвалі.
Суд вважає обґрунтованими твердження сторони захисту про те, що оперативний співробітник УСБУ у Львівській області ОСОБА_6 , будучи наділеним правами слідчого, вчинив грубі порушення при проведенні комплексу НСРД, щодо громадянина ОСОБА_5 та знімав інформацію з із абонентського номера, який не був зазначений в ухвалі Львівського апеляційного суду.
Кримінальне процесуальне законодавство містить критерії, за якими порушення встановленого КПК порядку проведення окремих процесуальних дій є істотним і призводить до визнання доказів не допустимими (частини 2 та 3 ст.87КПК).

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно із п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Статтею 260 КПК передбачено, що аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування особи, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Правовою підставою для проведення НСРД є саме ухвала слідчого судді про дозвіл на їх проведення, зі змісту якої суд в подальшому може зробити висновок, чи були підчас досудового розслідування законні підстави для проведення аудіо-, відеоконтролю особи та чи можуть бути використані результати його проведення у доказуванні в кримінальному провадженні.

В ухвалі слідчого судді від 14.02.2019 надано дозвіл на комплекс НСРД по номеру НОМЕР_3 6
У протоколі слідчого зняття інформації було здійснено з абонентського номера НОМЕР_3 9.
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що слідчий звертався з клопотанням на комплекс НСРД щодо громадянина за мобільним телефоном НОМЕР_3 9.
Розбіжності у номерах абонентів в тексті ухвали та протоколі НСРД можуть свідчити про те, що слідчий знімав інформацію з іншого номера, який не був зазначений в ухвалі слідчого судді, що є істотним порушенням фундаментального права або свободи, що в подальшому може обумовити недопустимість доказу.
Наведене дає підстави вважати, що слідчий допустив істотні порушення кримінального процесуального закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга захисника обвинуваченого є підтсавною та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.313-315 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу №10 захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 в порядку ч.2 ст.303 КПК України на дії оперативного співробітника УСБУ у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000231 від 27.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України задовольнити.

Визнати протиправними дії оперативного співробітника УСБУ у Львівській області ОСОБА_6 , який станом на 27.03.2019 був наділений правами слідчого, щодо незаконного проведення комплексу НСРД та знімання інформації із абонентського номера, який не був зазначений в ухвалі Львівського апеляційного суду №0546т від 14.02.2019.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1