Справа № 509/4966/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року. слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 04.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, українця за національністю, що маючий середню освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 0203.2010 р.н., офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 20.02.2020 Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.263 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, та відповідно ст. 75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік,
підозрюваного у скоєні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 04.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України відносно ОСОБА_4 .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2021 року, було змінено запобіжний захід, у відношенні ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.
Захисником підозрюваного ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_5 , надано до суду клопотання відносно ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 зазначене клопотання підтримали, просили його задовольнити, обґрунтовуючи його наступним.
Стороною обвинувачення не зазначено, не обґрунтовано та не доведено жодного ризику передбаченого КПК, які б свідчили про намір ОСОБА_4 ухилитись від слідства та суду, або будь яким чином перешкоджати проведенню досудового розслідування.
Так, 30.08.2021 року ОСОБА_4 було викликано до Овідіопольського ВП ГУНП України в Одеській області, де оголошено повідомлення про підозру та надано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
31.08.2021 року слідчий повідомив ОСОБА_4 та захисника, про те, що 01.09.2021 року о 10.00 Овідіопольським районним судом Одеської області буде розглядатись клопотання про обрання запобіжного заходу, 01.09.2021 року ОСОБА_4 з`явився до суду, однак засідання не відбулось. 02.09.2021 року ОСОБА_6 знову приїхав до суду для розгляду клопотання, ухвалою суду було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Жодних порушень домашнього арешту зафіксовано не було.
10.09.2021 року ОСОБА_4 з`явився до слідчого Овідопольського ВП для допиту, під час допиту надав правдиві свідчення та викрив осіб, які причетні до скоєння інкримінованих йому злочинів.
Більш того, надав заяву про те, що йому відомі особи причетні до скоєння особливо тяжкого злочину та надав згоду на співпрацю з правоохоронними органами.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, проти його задоволення не заперечував.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані суду докази, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.201 КПК України, 1. Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. 4. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до п. 9 Листа від 04.04.2013р. №511-550/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилене.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам) вчинити протиправні дії.
Відповідно до п.10 Листа від 04.04.2013р. №511-550/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» У кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим. Слід звернути увагу слідчого судді, суду на те, що відповідно до положень ст. 198 КПК висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту); наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04, п.43, 14 лютого 2008 року) суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.07.2014 року у справі «Мала проти України» (Заява № 4436/07) у п.47-49 наголосив, що статтею 6 Конвенції гарантується право на справедливий розгляд справи, нею не встановлюється жодних правил щодо прийнятності доказів або способу, у який вони повинні бути оцінені, що, таким чином, є у першу чергу предметом регулювання національного законодавства та національних судів (див. рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain) [ВП], заява №30544/96, п. 28, ECHR 1999-I). Аналогічним чином, у першу чергу саме національні органи влади, зокрема суди, мають тлумачити національне право, а Суд не замінить своє тлумачення їхнім за відсутності свавільності. З урахуванням вищезазначеного Суд все одно має переконатися у тому, чи були справедливими процедури у їхній сукупності, включаючи спосіб, у який приймалися докази та процесуальні рішення (див. рішення від 15 червня 2004 року у справі «Таммінен проти Фінляндії» (Tamminen v. Finland), заява № 40847/98, п. 38).
Ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005-ІІ). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, п. 22). Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).
Згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. вищенаведене рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), п. 26 із подальшими посиланнями).
Пунктом 3 ст.5 конвенції передбачено додаткові гарантії захисту права на свободу. Зокрема, особа, яку затримано на законних підставах, має право на звільнення за наявності гарантії присутності на судових засіданнях.
У національному законодавстві мають діяти норми, які будуть узгоджуватися з практикою ЄСПЛ, згідно з якими при вирішенні питання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою національні суди мають виходити з переконливості та доведеності державними органами обґрунтування будь-якого періоду позбавлення волі, а норми, які визначають принцип обов`язковості тримання, повинні бути скасовані.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним діям. При цьому тримання під вартою є виключним заходом, який може бути застосовано до особи лише за умови наявності ризиків, установлених законом, що доведено стороною обвинувачення. В усіх інших випадках повинні застосовуватися альтернативні запобіжні заходи. Більше того, кожного разу, коли суд переглядає правомірність тримання особи під вартою, він зобов`язаний аналізувати наявність ризиків і у випадку їх відсутності змінити запобіжний захід на більш м`який.
Також, судом встановлено, що 21.09.2021 р., при додатковому допиту підозрюваного, ОСОБА_4 надав суду свідчення, яким прямо викриває іншу особу в співучасті в скоєні кримінальних правопорушень, Крім того, 21.09.2021 р. ОСОБА_4 на ім`я Начальника ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській надана заява про те, що йому відомі обставини скоєння на території Одеського р-ну (Овідіопольського р-ну) особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим, він бажає надати покази про обставини та осіб, що скоїли зазначений злочин.
Також, слідчий суддя вважає, що, активна співпраця ОСОБА_4 з правоохоронними органами, викриття співучасників кримінальних правопорушень, надання правоохоронним органам інформації про вчинення інших особливо тяжких злочинів створює реальну небезпеку для життя та здоров`я ОСОБА_4 під час перебування під вартою.
Крім того, судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утримані малолітню дитину, самостійно й добровільно з`явився до слідчого органу для проведення слідчих дій, за час під час перебування під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, покладені на нього процесуальні обов`язки не порушував.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 201, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 04.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, задовольнити частково.

Змінити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що застосований Ухвалою Одеського Апеляційного суду від 14.09.2021 р., на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 01.11.2021 року.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України, в`їзд в Україну;
- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 01.11.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24.09.2021 р. о 11.50.
Слідчий суддя ОСОБА_1