Справа № 359/9812/21
Провадження № 1кс/359/1587/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 жовтня 2021 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0001228, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на шість років,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
Старший слідчий СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором, в якому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно клопотання, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим Бориспільським міськрайонним судом у 2015 році за ознаками злочину передбаченого ч.3.ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, за наступних обставин.
Так, у невстановлений період часу з 07.09.2021 по 13.09.2021 року ОСОБА_5 , проводив свій вільний час, прогулюючись по вул. Івана Багряного, в м. Бориспіль, поблизу будинку №1. В цей час у ОСОБА_5 , виник корисливий умисел на вчинення крадіжки чужого майна, з середини вказаного будинку. Потім ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, переліз через паркан та проник таким чином до середини подвір`я де він оглянув будинок із зовні та впевнившись, що нікого із господарів та сторонніх осіб не має підійшов до одного із метало-пластикових вікон.
Після цього, ОСОБА_5 , невстановленим предметом зламав раму вікна, та проник в середину приміщення будинку, де почав шукати майно, щоб викрасти і які представляють матеріальну цінність. Під час огляду в одній із кімнат будинку, ОСОБА_5 , діючи повторно з корисливих мотивів, виявив та таємно викрав мобільний телефон марки «Іphone 6», дитячі іграшки, змішувач для води, які належать потерпілій ОСОБА_7 , чим заподіяв останній матеріальних збитків.
Крім цього, ОСОБА_5 , 08.10.2021 року, близько 05.00 год., проводив свій вільний час, прогулюючись по вул. Івана Багряного, в м. Бориспіль, поблизу будинку №1. В цей час у ОСОБА_5 , повторно, виник корисливий умисел на вчинення крадіжки чужого майна, з середини вказаного будинку. Потім ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, переліз через паркан та проник таким чином до середини подвір`я де він оглянув будинок із зовні та впевнившись, що нікого із господарів та сторонніх осіб не має підійшов до одного із метало-пластикових вікон.
В подальшому, 08.10.2021 року близько 05.30 год., ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, проникли через раніше пошкоджене метало-пластикове вікно, в середину будинку за вказаною адресою. Звідки ОСОБА_5 , намагався викрасти чуже майно належне ОСОБА_7 , виконавши усі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки дії останнього були викриті внаслідок спрацювання сигналізації в середині будинку, тому останній був вимушений втекли з місця вчинення злочину.
08.10.2021 відомості за фактом крадіжки внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001228 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
08.10.2021 відомості за фактом крадіжки внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001229 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 15,ч. 3 ст. 185 КК України.
08.10.2021 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 та повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень обґрунтовується наступними зібраними у справі доказами: протоколом заяви ОСОБА_7 від 08.10.2021, року щодо вчинення крадіжки; протоколом заяви ОСОБА_7 від 08.10.2021, року щодо факту вчинення не відомою особою замаху на крадіжку її майна з будинку; протоколом огляду місця події, відповідно до якого працівниками поліції оглянуто місце вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого було зафіксовано обставини вчинених кримінальних правопорушень; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого в період часу з 07.09.2021 по 13.09.2021 року з її будинку було викрадено картку «Люфтганза» на її анкетні дані , мобільний телефон «Іphone 6», іграшки та змішувач для води; протоколом перегляду відеозапису з камери відеоспостереження, якою було зафіксовано проникнення ОСОБА_5 до будинку АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 08.10.2021, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , і яким було вилучено картку «Люфтганза» на анкетні дані ОСОБА_7 та мобільний телефон «Іphone 6» належній потерпілій.
Досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність вказаних ризиків свідчать наступні факти, зокрема:
- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак наявні всі підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі може переховуватися від органу досудового розслідування, суду.
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки розслідування кримінального провадження тільки розпочато, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілу.
- п.5 ч.1 ст. 177 КПК України оскільки наявні відомості про те, що ОСОБА_5 є особою раніше судимою за вчинення тяжких злочинів, а саме останнього засуджено вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 2015 до покарання у виді 6 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на свідків.
Отже, слідчий вважає, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив обрати по відношенню до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючих ризиків, передбачених п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного проти клопотання заперечив, оскільки підозра є не в повній мірі аргументована, а обставини викладені в ній не підтверджуються належними доказами. Крім того, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведено, оскільки ОСОБА_5 має постійне зареєстроване місце проживання, де разом з ним проживають мати та брат. Крім того у ОСОБА_5 є офіційна дружина і він має на утриманні неповнолітню дитину, що підтверджує його тісні соціальні зв`язки. Свідки в даному кримінальному провадженні підозрюваному взагалі не відомі, а отже впливати на них останній не може. Наявність інших ризиків, про які зазначив прокурор є лише припущенням. Захисник вважав за можливе застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний проти клопотання заперечував, просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Пояснення захисника підтримав.
Заслухавши позицію слідчого, прокурора, підозрюваного та захисту, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з визначенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За правилом ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Встановлено, що 08.10.2021 року ОСОБА_5 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання та визнання вини самим підозрюваним, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Факт вчинення кримінального правопорушення та причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується доказами, які досліджені судом.
Так, підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину обґрунтовується наступними доказами: протоколом заяви ОСОБА_7 від 08.10.2021, року щодо вчинення крадіжки; протоколом заяви ОСОБА_7 від 08.10.2021, року щодо факту вчинення не відомою особою замаху на крадіжку її майна з будинку; протоколом огляду місця події, відповідно до якого працівниками поліції оглянуто місце вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого було зафіксовано обставини вчинених кримінальних правопорушень; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого в період часу з 07.09.2021 по 13.09.2021 року з її будинку було викрадено картку «Люфтганза» на її анкетні дані , мобільний телефон «Іphone 6», іграшки та змішувач для води; протоколом перегляду відеозапису з камери відеоспостереження, якою було зафіксовано проникнення ОСОБА_5 до будинку АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 08.10.2021, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , і яким було вилучено картку «Люфтганза» на анкетні дані ОСОБА_7 та мобільний телефон «Іphone 6» належній потерпілій.
У кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий або прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
На думку слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства або суду з метою уникнення відповідальності, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, тяжкість злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає разом з матір`ю та братом. Має офіційну дружину, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, що свідчить про наявність соціальних зв`язків.
В цьому випадку, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід відмовити, та, вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження, з урахування того, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину та має постійне місце проживання, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 176-198, 376 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці та визначенням наступних обов`язків: не залишати місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ); повідомляти слідчого про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; з`являтись за викликом до слідчого в кримінальному провадження та прокурора або суду (слідчого судді); не спілкуватись зі свідками, потерпілими в кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з території України і в`їзд в Україну, тощо.
Строк дії обов`язків становить до 24.00 год. 08.12.2021 року.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги.
Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 12.10.2021 року.

Слідчий суддя : ОСОБА_1