Справа № 727/2902/21
Провадження № 1-кп/727/265/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду 1 в м. Чернівці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 00000552 від 08.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого (останні судимості): 16.10.2008 року вироком Апеляційного суду Чернівецької області за п.п.6,10 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 189, ст. 70 КК України до 14 ти років позбавлення волі; звільнений 14.05.2019 року; - 11.02.2020 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ст. 126-1 КК України до 240 годин громадських робіт; звільнений 09.07.2020 року, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 08.03.2021 року о 18.30 годин, перебуваючи на вул.М. Заньковецької м.Чернівці, переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, відкрито, шляхом ривка пакета білого кольору із надписом «КОНКО», у якому знаходилися продукти харчування, належними потерпілому ОСОБА_4 заволодів майном останнього загальною вартістю 330 грн., а саме такими продуктами, як: масло із надписом «Галичина», молоко із надписом «Селянське», печиво, мандарини, яблука червоні, одна пляшка мінеральної води «Караван», 0,5 л., три пляшки солодкої води «Караван» по 0.5л. кожна, п`ять пачок цигарок «Київ», після чого, з місця вчинення злочину намагався втекти у напрямку площі Філармонії м. Чернівці, однак його протиправні дії були помічені свідком ОСОБА_7 , який затримав ОСОБА_5 , внаслідок чого обвинувачений не зміг довести злочин до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав покази про фактичні обставини скоєння ним кримінального правопорушення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, а саме пояснив, що 08 березня поточного року він був на вул. Заньвецькій м. Чернівці де побачив, що на лавочці сидів дядя ОСОБА_8 він присів біля нього і в якого був пакет з продуктам харчування, яким він відкрито заволодів та коли став швидко йти, його зупинив перехожий та викликав поліцію. В показах зазначив, що відшкодував потерпілому ОСОБА_9 заподіяну шкоду, попросив в останнього пробачення; розкаюється у скоєному та просить застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України і суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні надав показання про те, що в нього 08 березня 2021 року обвинувачений ОСОБА_11 відкрито викрав в нього пакет з продуктами харчування, у якому знаходилися масло, молоко, печиво, мандарини, яблука, вода, цигарки. Пояснив, що йому було відшкодовано шкоду в сумі 330 грн. і продукти йому було повернуто.

Враховуючи те, що сторонами кримінального судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз"яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини у апеляційному порядку, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України.

В суді 04.10.2021 року прокурором було змінено пред"явлене ОСОБА_5 обвиунвачення з ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України - закінчений замах на відкрите викрадення чуждого майна (грабежу), вчиненому повторно та поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого на ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України - закінчений замах на відкрите викрадення чуждого майна (грабежу), вчиненому повторно.Дана кваліфіккація дій обвинуваченого ні потерпілим, ні ОСОБА_5 , в його інтересах захисником не оспорюється.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за ознакою закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно (грабіж).

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (ст. 66 КК України), за наявності обставини що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочини щодо особи похилого віку (ст. 67 КК України), ставлення обвинуваченого до скоєного та з урахуванням особи винного, зокрема, наявності в ОСОБА_5 постійного зареєстрованого місця проживання, за яким останній характеризується позитивно, його позитивну характеристику з місця утримання в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор, вкрай незадовільного стану здоров`я, внаслідок встановлених ОСОБА_5 , діагнозів, він потребує оперативного втручання, наявності на утриманні хворої матері, того, що раніше обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, обвинувачений не працює, претензій ні матеріального ні морального характеру до ОСОБА_5 з боку потерпілого немає, про що свідчить надана суду письмова розписка ОСОБА_4 , за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога ОСОБА_5 не перебуває, перебуває з 2002 року на обліку в лікаря психіатра з діагнозом (оголошений з дозволу останнього): змішаний емоційно- нестійкий розлад особистості, що також підтверджується і дослідженим висновком судової психіатричного експерта № 246 від 09.03.2021 року (а.с.к.п.41),з якого вбачається виявляє ознаки психічного характеру у формі емоційно- нестійкого розладу особистості, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.к.п.42). З урахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, у розмірі, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні вказаного покарання, суд враховує позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 13 листопада 2018 року в справі № 401/2807/16-к, де вказано, що у будь-якому разі покарання має бути співрозмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкта посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності. Отже не може вважатись справедливим обрання більш суворого покарання з огляду лише на кримінальне минуле особи, без належного врахування особливостей даного конкретного злочину й інших даних, що всебічно характеризують винного та відображають його ставлення до скоєного.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ст.15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності - достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого. Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання, з застосуванням ст. 69 КК України у виді - 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 08.03.2021 року, тобто з моменту його затримання (а.с.к.п. 11-13)

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосований судом у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ за постановою слідчого від 24.03.2021 року ДВД Р диск на якому знаходяться три відео файли з камери відео спостереження (м. Чернівці вул.. Бетховина,6) залишити в матеріалах кримінального провадження (а.с.к.п.64).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Сторони кримінального судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1