Номер провадження:1-кп/521/847/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
перекладача - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000779 від 25.06.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спаське Одеської області, Татарбунарського району, с. Спаське, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого комірником в торговельній мережі «Розетка», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх доньок 2013, 2017, року народження та неповнолітнього сина 2005 року народження та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Сейдлер Шамкірського р-ну, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2016, 2020 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (оренда житла), раніше не судимого,
обвинувачених кожного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :
На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 від 25.06.2020 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , обвинувачених кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор мотивував своє клопотання тим, що у минулому судовому засіданні, про яке всі учасники, в тому числі перекладач повідомлені, планувалось розглянути питання про продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених, однак вказане питання стосовно ОСОБА_4 не розглянуто у зв`язку з неявкою перекладача з української на азербайджанську мову. На думку сторони обвинувачення, ОСОБА_4 навмисно вчинив дiї на уникнення розгляду питання про продовження запобіжного заходу, затягування судового розгляду кримінального провадження та уникнення відповідальності за вчинене діяння. Таким чином вищевикладені обставини, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, те що ризики переховування від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, незаконного впливу на показання потерпілої та свідка, вчинення iншого кримінального правопорушення і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - існують та тільки збільшились. Своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав письмові заперечення проти обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, посилаючись на відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність місця проживання на території м. Одеси (що підтверджується договором оренди житла за адресою: АДРЕСА_3 (оренда житла). Окрім цього, захисник надав в судовому засіданні довідку, надану ФОП ОСОБА_9 щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_4 на посаду вантажника.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України належать до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк до семи років із конфіскацією майна.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.07.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 , був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло за місцем проживання), строк дії якого сплив 29.09.2021 року.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» - «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного/обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення.
Сторона обвинувачення зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є вчиненням ним дій на уникнення розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, затягування судового розгляду кримінального провадження та уникнення відповідальності за вчинене діяння. Ризики переховування від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, незаконного впливу на показання потерпілої та свідків, вчинення iншого кримінального правопорушення і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - існують та тільки збільшились
Суд зауважує, що ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед судом повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити обвинуваченим такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, судом повинно бути обрано такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.
Суд враховує, що в судовому засіданні захисник надав підтверджуючі документи про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, про те, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітніх дітей 2016 та 2020 року народження; має місце проживання на території м. Одеси, а саме за адресою: АДРЕСА_3 (оренда житла); вперше притягується до кримінальної відповідальності на території України; те, що обвинувачений ОСОБА_4 бажає працевлаштуватись, що підтверджуєть наданою довідкою.
В ході розгляду клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню.
Разом з тим, в частині наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суддя приходить до переконання про необґрунтованість вказаних ризиків, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовується, на підставі та в зв`язку з якими обставинами, сторона обвинувачення прийшла до вказаних переконань, адже ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та за час розгляду кримінального провадження не вчиняв дій, направлених на перешкоджання розгляду справи.
Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
На думку суду, стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.
У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою.
Отже, застосування найсуворішого запобіжного заходу повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 КПК України, по кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000779 від 25.06.2020 року, обвинуваченому ОСОБА_4 було залучено перекладача ТОВ «Колегія судових перекладачів» із знанням азербайджанської мови та української мови.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КПК України, перекладач зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду. Перекладачу було відомо про дату, час та місце судового засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , будь-яких заяв чи клопотань про відкладення судового засідання від перекладача не надходило.
Підстави, які наведені в клопотанні прокурора щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій на уникнення розгляду питання про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, носять імовірний характер, та не всі ризики були обґрунтовані в судовому засіданні.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який, на думку суду, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.
З огляду на викладене в сукупності, суд приходить до переконання про можливість застосування в рамках даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в певний період доби, що забезпечить право обвинуваченого на працю, належний рівень життя та відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, та в повній мірі узгоджуватиметься з нормами національного законодавства.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000779 від 25.06.2020 року відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 (два) місяці запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , у певний період доби, а саме з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
4) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілою та обвинуваченими по цьому ж кримінальному провадженню;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Одеської обласної прокуратури) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників поліції за місцем проживання обвинуваченого та прокурора.
Строк дії ухвали суду становить два місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 08.10.2021 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 08.12.2021 року.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1