Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2101/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000131 від 25.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого водієм ТОВ «Золотий Коровай», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року близько 07 години 15 хвилин ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався ним по проїзній частині вулиці Центральна в с. Гошів Овруцького району Житомирської області у напрямку центру села.

У вказаний день та час, проїжджаючи ділянку дороги біля будинку № 5 вул. Центральна, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.3.б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, а саме до появи попереду автомобіля «ВАЗ 2110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким по смузі протилежного напрямку керував ОСОБА_12 , в порушення пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі водієві зустрічного напрямку, змінив напрямок свого руху ліворуч на зустрічну смугу, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення вказаних автомобілів.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_12 отримав тяжке тілесне ушкодження від якого загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3б), 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та показав, що він працює водієм у ТОВ «Золотий коровай». 25 травня 2018 року зранку він прийшов на роботу, загрузився і розвозив хліб. Було близько 6 години ранку, він заїхав в село Гошів. Було жарко і сонячно, сонце було позаду нього. Він їхав по своїй смузі руху. Дорога в тому місці була не широка. Коли він доїжджав до пологого повороту раптом з-за цього повороту назустріч за 50-100 м перед ним вилетіла машина, яка їхала по його смузі руху, навіть лівими колесами зачіпала узбіччя. Він натиснув на гальма і крутнув кермо праворуч, проте майже відразу відчув удар. Його відкинуло вправо. Інший автомобіль ударився задом об стовб на узбіччі зліва. Він вийшов з машини, підбіг до іншого автомобіля, намагався відчинити двері біля водія, у нього не вийшло. На місце підбіг якийсь хлопець і вони разом з ним та свідком ОСОБА_13 витягали водія через пасажирські дверцята. Свідок ОСОБА_14 викликав швидку. Приїхала Овруцька поліція, з ними спеціаліст, який робив заміри. Приїхали родичі водія, один з яких був у дружніх відносинах з поліцейськими, і накинувся на нього з кулаками. Поліцейські сказали йому сісти в автомобіль і повезли на експертизу здавати кров на алкоголь, проте до лікарні його завезли лише об 11 годині, до цього ще кілька годин возили по селах по інших справах. Потім його завезли до райвідділку, сказали чекати там. Коли його забрав батько з поліції, вони поїхали на місце події, проте там вже нічого не було, стояв лише його автомобіль. В огляді місця події він участі не брав, схему не підписував. Коли проводили слідчий експеримент він казав слідчому, що хоче, щоб був присутній адвокат, проте слідчий експеримент провели без адвоката. Намагався відшкодувати шкоду потерпілим, відправляв поштою 8 тисяч гривень. Цивільний позов не визнає, бо велика сума, яку він не має можливості сплатити. Зіткнення відбулося на середині дороги, ближче до правого краю.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 25 травня 2018 року вона з матір`ю перебирала картоплю. Чоловіку зателефонували з незнайомого номера і спитали, де її брат ОСОБА_15 . Відповіли, що поїхав за кульками на останній дзвоник. Їй повідомили, що сталося ДТП. Вони приїхали на місце ДТП. Брат лежав на узбіччі дороги вже неживий. ОСОБА_16 , яка розвозила хліб, стояла боком у напрямку села, машина брата стояла розвернута назад. Водій сидів у машині закритий. На місці були поліція, швидка допомога, вийшли сусіди. З обвинуваченим не спілкувалася. ОСОБА_17 від місця зіткнення був поворот, але саме місце зіткнення було на прямій ділянці дороги. Просить суворо покарати обвинуваченого. Свій цивільний позов підтримує, у ДТП загинув її єдиний брат. Брат проживав окремо від нею.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 25 травня 2018 року сталося ДТП, в якій загинув її чоловік. Того дня мав бути останній дзвоник їхнього сина, який закінчив 11 клас. Чоловік поїхав до м.Овруч за кульками. Зателефонувала сестра чоловіка, спитала, чи він вдома. Вона відповіла, що він поїхав. Повідомили про ДТП. Вона поїхала на місце події, побачила чоловіка на узбіччі без ознак життя. Його автомобіль стояв на його смузі руху, перед автомобіля був повернутий до центру дороги. Інший автомобіль стояв на узбіччі. Водій сидів у своїй машині. На місці була поліція, швидка допомога. Коли проводили слідчий експеримент її не повідомили, але вона дізналася і приїхала на слідчу дію, проте все вже закінчилося. Адвоката не було, був представник роботодавця обвинуваченого. Просить суворо покарати обвинуваченого. Цивільний позов підтримує, вона зазнала великої втрати. У 2018 році приходив грошовий переказ поштою 8 тисяч гривень, проте вона цих грошей не взяла, бо витрати на поховання понесла значно більші.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що в ДТП загинув її син. В день ДТП вона з дочкою перебирала картоплю. Зателефонував зять сказав, що в с.Гошів сталася аварія. Дочка зателефонувала невістці, дізналася, що ОСОБА_18 поїхав. Дочка з невісткою поїхали на місце аварії, потім і вона поїхала. Син лежав на узбіччі. Далі вона вже нікого не бачила, бо плакала. Обвинувачений не просив вибачення, не надавав допомоги. Щодо покарання покладається на розсуд суду. Цивільний позов підтримує.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 25 травня 2018 року вранці він сидів вдома, снідав. Його будинок знаходиться за 6 м від дороги. Почув глухий удар. Вийшов на вулицю. Побачив обвинуваченого, який намагався розбити ключем дверцята автомобіля. Він разом з обвинуваченим витяг з автомобіля чоловіка, поклали біля стовба. Він охав. Жінка почала його поливати водою. Через кілька хвилин чоловік перестав дихати. Обвинувачений просив у нього телефон зателефонувати. Вийшов сусід і впізнав потерпілого. Приїхала швидка. Фельдшер викликав поліцію. Стояли автомобілі. «Газель» в`їхала боком на бордюр з правого боку. Ліва сторона «Газелі» була пошкоджена. На легковому автомобілі були вм`ятини спереду та ззаду вм`ятина. Слідів гальмування він не бачив. На тому місці дорога гарно проглядається, трохи далі є затяжний поворот. Приїхали потерпілі, хотіли побити обвинуваченого, його закрили в «Газелі». Розмітка на дорозі була.

Свідок ОСОБА_20 показала, що у день події вона знаходилася вдома. Її чоловік почув хлопок, вийшов на вулицю і сказав, що сталася аварія. Вони вибігли на вулицю. Через дорогу у напрямку до села стояв автомобіль, який розвозить хліб. Біля стовба навскіс через дорогу стояв легковий автомобіль, димів. У автомобіля був розбитий перед, ззаду багажник був розсічений. Намагалися відкрити двері, водія витягли з пасажирської сторони. Водій «Газелі» допомагав витягати іншого водія. Той водій не був пристебнутий. Посходилися люди, які були біля зупинки. Вона принесла води, змочувала чоловіку обличчя. Викликали швидку, яка приїхала через 5-7 хвилин. Фельдшер сказав, що вже все. Приблизно через 10 хвилин приїхала поліція. Вулиця вузька, раніше вже були аварії на цьому місці. Того дня було дуже яскраве сонце, яке світило в очі загиблого водія. Приїхав якийсь повний чоловік, хотів обвинуваченого побити, йому сказали сісти в машину. Розмітка на дорозі була, але її було не видно. Було розсипане скло ближче до середини дороги. Ознак алкогольного сп`яніння не було ні в кого з водіїв.

Свідок ОСОБА_21 показав, що загиблого знав раніше по роботі, обвинуваченого не знав. Вранці він займався у себе у дворі по господарству. Побачив «Газель», яка розвозить хліб. Почув хлопок приблизно за 100 м від двору. Вийшов на дорогу, побачив, що задом до нього стояло два автомобілі і якусь метушню. Він підійшов ближче, почув, що треба викликати швидку. Він зателефонував у швидку і повідомив про аварію. Водій «Газелі» розбив скло і витягнув іншого водія з автомобіля зі сторони пасажира. Він вдруге зателефонував у швидку, яка невдовзі приїхала, але чоловік вже помер. Було жарко, яскраво світило сонце. Автомобіль «Газель» стояв по правій стороні дороги, в автомобілі була розбита ліва сторона, вдарило в колесо. У легкового автомобіля був розбитий перед і незначні пошкодження ззаду. Він впізнав загиблого, зателефонував знайомому з його села і повідомив, що автомобіль з такими номерами потрапив в аварію. Осип скла на дорозі був біля легкового автомобіля.

Свідок ОСОБА_22 показала, що 25 травня 2018 року вона їхала по пенсію, прийшла на зупинку близько 7 години ранку. Побачила автомобіль світлого кольору, який їхав з великою швидкістю в сторону м.Овруч, входив у поворот. Розмітки на дорозі не було. Автомобіль кривуляв по всій дорозі. За пів кілометра від зупинки цей автомобіль зіткнувся з автомобілем, який розвозить хліб. Самого зіткнення вона не бачила, коли вже їхала в автобусі бачила, що на тому місці стояли автомобілі і їхала швидка.

Експерт ОСОБА_23 показав в судовому засіданні, що він досліджував технічний стан автомобілів та проводив транспортно-трасологічну експертизу у даному провадженні. Пошкодження задньої частини автомобіля ВАЗ у висновках він не описував, оскільки вони не мали значення для відповідей на поставлені йому при призначенні експертизи питання. Розміщення автомобіля ВАЗ на дорозі після зіткнення з опорою ЛЕП могло бути таким же, як і після зіткнення лише з автомобілем ГАЗ, могло змінитися, це залежить від сили удару і ще багатьох факторів. Зчеплення коліс з асфальтовим і грунтовим покриттям дороги різне, теоретично можливі занос у сторону асфальту, а також перекидання автомобіля, якщо його швидкість велика, але такого може і не бути. Схему ДТП на дослідження йому не давали, він досліджував безпосередньо автомобілі.

Експерт ОСОБА_24 показав, що під час руху лівими колесами по асфальту, правими по грунту, можливий занос в сторону більшого коефіцієнта зчеплення. Чи відбудеться занос, чи ні, залежить серед іншого від досвіду водія. Для проведення експертизи йому надавався протокол огляду місця ДТП та схему. Стверджувати про те, що відстань між слідами гальмування правих і лівих коліс автомобіля ВАЗ, зафіксованих на схемі, становить 1 м, можна було б за умови, якщо б заміри проводилися в одній площині, якщо б відстань як від правих, так і від лівих слідів до розмітки вимірялася б на відстані 16,4 м від краю будинку. А на наданій йому схемі відстань між слідом від правих коліс до розмітки замірялася на відстані 23,8 м, а відстань від лівих коліс за 16,4 м від точки прив`язки, тобто з різницею у поздовжньому напрямку майже в 10 м. Чому сліди зсуву правих і лівих коліс автомобіля ВАЗ зафіксовані на схемі саме так, не може пояснити, можливо, слідова інформація була під автомобілем. Можливий осип уламків і бризки технічних рідин на деякій відстані від місця зіткнення. Показання водія автомобіля ГАЗ під час слідчого експерименту про розташування транспортних засобів на дорозі є не грунтовними, оскільки сліди гальмування автомобіля ВАЗ зафіксовані на смузі руху у напрямку від центра села. Якби кожен водій рухався по своїй смузі руху можна було б уникнути зіткнення. Виходячи з розташування транспортних засобів автомобіль ГАЗ виїхав на зустрічну смугу руху. З технічної точки зору недоліками схеми є відсутність деяких вимірів, і на схемі нема прив`язки закінчення слідів гальмування автомобіля ВАЗ. Маючи ці дані можливо встановити під яким кутом рухався автомобіль відносно елементів проїзної частини дороги. Вся слідова інформація знаходиться на смузі руху автомобіля ВАЗ і на цій смузі руху відбулося зіткнення. При визначенні місця зіткнення найхарактернішим є сліди автомобілів. Після зіткнення транспортні засоби можуть переміститися у непередбачуваних напрямах, тому точно прорахувати місце розташування транспортних засобів на дорозі перед зіткненням неможливо. В разі ДТП слідова інформація завжди є. У даному випадку на схемі відображена класична картина при зіткненні автомобілів. Якби слід від правого колеса автомобіля ГАЗ, відображений на схемі, був насправді слідом від лівого колеса, то зіткнення не відбулося б.

Експерт ОСОБА_25 показав в судовому засіданні, що якщо автомобіль їде правими колесами по грунту, лівими по асфальту, може виникнути розвертальний момент, автомобіль може розвернути ліворуч. На наданій йому схемі початок слідів від коліс автомобіля ВАЗ вимірювався в різних площинах, тому в місці слідів при замірі разом відстань між ними може становити 1,4 м, а не 1 м. Треба було заміряти відстань між колесами. У нього немає сумнівів, що дані сліди могли бути залишені автомобілем ВАЗ. При повороті праворуч і гальмуванні перше блокується ліве колесо, і праве колесо перше починає малювати слід. Чому сліди зсуву коліс автомобіля ВАЗ знаходяться після місця зіткнення пояснити не може, можливо, водій відпустив гальма, щоб взяти правіше. Що це насправді інші сліди не може зробити такий висновок. Швидкість автомобіля ВАЗ була більшою за 60 км/год. Якби автомобіль ВАЗ рухався з дозволеною швидкістю 50 км/год водій автомобіля ГАЗ встиг би повернутися на свою смугу руху і зіткнення не відбулося б. Можливість того, що слід від правого колеса автомобіля ГАЗ насправді є слідом від лівого колеса, категорично заперечив, оскільки у цьому випадку траекторії руху автомобілів не пересіклися б. У причинно-наслідковому зв`язку з ДТП перебувають дії обох водіїв.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні слідчий ОСОБА_26 показав, що він складав схему місця ДТП. Сліди гальмування автомобіля ВАЗ закінчувалися під автомобілем. Транспортні засоби залишалися на місці ДТП, він не мав змоги їх перемістити. Він зафіксував фактичну слідову інформацію. Інших слідів шин на дорозі не було, він фіксував ті сліди, які були чіткими і свіжими. Поняті були присутні. Зауважень до огляду місця події не було. Водія не було на місці ДТП, бо він був на освідуванні. Було присутньо багато представників від фірми, де працює обвинувачений. Працює слідчим з 2009 року, стаж розслідування ДТП з 2010 року.

Дослідженням в судовому засіданні письмових джерел доказів у даному кримінальному провадженні встановлено наступне.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.05.2018 зі схемою до нього та фототаблицею встановлено, що в період часу з 09год. 00хв. до 10год. 30хв. 25.05.2018 оглянуто місце ДТП (зіткнення транспортних засобів) на автодорозі Виступовичі-Житомир в с. Гошів, на проїзній частині вул. Центральна поблизу будинку № 5, зафіксовано місце знаходження транспортних засобів та трупа ОСОБА_12 . На автомобілі ВАЗ 2110, н.з. НОМЕР_3 , механічні ушкодження зосереджені в передній більше лівій частині т/з. На автомобілі ГАЗ-3302 н.з. НОМЕР_2 механічні ушкодження зосереджені в передній більше лівій частині т/з. Контактна взаємодія між т/з при лобовому зіткненні. Покриття дороги асфальтоване, сухе, чисте. На дорозі сліди юзу правих коліс а/м ГАЗ. Слід зсуву правих коліс, слід зсуву лівих коліс, сліди гальмування коліс т/з ВАЗ 2110, н.з. НОМЕР_3 , на смузі по напрямку а/д Виступовичі-Житомир, забоїни на покритті дороги, бризки технічної рідини від т/з ВАЗ 2110, н.з. НОМЕР_3 , розпочинаються на смузі по напрямку а/д Виступовичі-Житомир. Ознаки напрямку руху транспортних засобів встановлено за формою і напрямком слідів коліс, бризками тех. рідини та кінцевим розташуванням т/з. Наявний осип уламків т/з. Труп ОСОБА_12 знаходиться за межами правого краю дороги по напрямку а/д Виступовичі-Житомир в горизонтальному положенні на спині, вдягнений в спортивну одежу. Автомобіль ГАЗ-3302 н.з. НОМЕР_2 та автомобіль ВАЗ 2110, н.з. НОМЕР_3 доставлені та зберігаються на території Овруцького ВП.

Відповідно до висновку експерта № 227 від 19.06.2018 при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено наступні тілесні ушкодження: поверхнева рана по тильній поверхні лівого променево-зап`ясного суглоба з переходом на тильну поверхню лівої кисті, розміром 6 х 5 см, з множинними підрізаними краями, закругленими кінцями, вкрита напіввологою кров`ю, навколо рани множинні подряпини довжиною 2 см, подібного характеру; садно в лівій лобній ділянці, розміром 4 х 3 см, невизначеної форми, вкрите темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; садно в міжбровній ділянці з переходом в ліву брову, розміром 5 х 1,5 см, невизначеної форми, вкриті темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; 2 садна в правій скроневій ділянці, розміром до 2,5 х 2 см, невизначеної форми, вкриті темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; подряпина в ділянці правої вилиці, довжиною 2 см, невизначеної форми, вкрита темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; 2 подряпини в проекції правого ліктьового суглобу, довжиною до 5 см, невизначеної форми, вкриті темно-червоними коринками нижче рівня шкіри; 6 поверхневих ран по тильній поверхні кисті, розміром до 4 х 3 см, які зливаються між собою, невизначеної форми, вкриті темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; садно по зовнішній поверхні правого колінного суглоба, розміром 6 х 1,5 см, невизначеної форми, вкрите темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; садно по передньо-внутрішній поверхні правого наколінника, розміром 6 х 2 см, невизначеної форми вкрите темно-червоними коринками, розташованими нижче рівня шкіри; перелом ребер зліва 2-5 по середньо-ключичній лінії, прямого та непрямого типу, 3-4 з розривом пристінкової плеври, з наявністю крововиливів в навколишні м`які тканини; поперековий перелом грудини згинального типу на рівні 2-3 ребер, з незначним зміщенням уламків, з наявністю крововиливу з внутрішньої поверхні грудини, темно-червоного кольору; 3 розриви низхідної гілки коронарної артерії, які з`єднуються між собою та проникають в порожнину лівого шлуночка та лівого передсердя, з наявністю крововиливів навколо розривів, розміром 2,5 х 2 см. Дані ушкодження утворилися внаслідок дії твердих тупих предметів, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, в даному випадку є несумісними з життям. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалась переломом ребер, грудини, розривом серця, та ускладнилась тампонадою серця. В крові трупа етиловий спирт не виявлено.

Згідно з висновком експерта № 3/482 від 22.06.2018 на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експерта № 3/483 від 23.06.2018 на автомобілях наявні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, сконцентровані в передній лівій частині автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 та в передній частині автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 . Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою лівою кутовою частиною автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 з передньою частиною автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 , при загальному русі транспортних засобів в зустрічно перехресному напрямку. В момент зіткнення (первинного контакту ТЗ) поздовжні вісі транспортних засобів розташовувалися під кутом близько 152 +- 5 градусів, при загальному розташуванні транспортних засобів в зустрічно перехресному напрямку.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 з участю ОСОБА_4 зі схемою та фототаблицею до нього вбачається, що ОСОБА_4 розповів та показав на місці обставини ДТП, яка сталася 25.05.2018, розташування транспортних засобів на дорозі перед зіткненням.

Згідно з висновком експерта № 3/501 від 21.06.2018 на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 , знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 , не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експерта № 3/502 від 18.06.2018 в умовах місця пригоди, враховуючи слідову інформацію, зафіксовану в протоколі огляду та схемі до протоколу огляду місця ДТП від 25.05.2018, місце зіткнення автомобілів ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 та ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 по ширині дороги, розташоване на проїзній частині вулиці Центральна села Гошів на смузі руху в напрямку від центра села, на відстані близько від 1,4 м до 2,2 м, від лінії розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, у повздовжньому напрямку місце зіткнення розташовується в безпосередній близькості перед початком слідів зсуву лівих коліс автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 . В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, відповідно до слідової інформації зафіксованої в протоколі огляду та схемі до протоколу огляду місця ДТП від 25.06.2018, враховуючи залишені на проїзній частині сліди зсуву та юзу коліс, покази водія автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 відносно розташування місця зіткнення, коли а/м ГАЗ знаходився на дорозі під кутом, поперечне лівим переднім колесом на осьовій розмітці, заднім лівим на смузі зустрічного напрямку 0,6 м, від осьової розмітки та повздовжньо 3,5 м від буд. № 5, тоді ж а/м ВАЗ правими колесами знаходився на смузі по напрямку автодороги Виступовичі Житомир, на відстані поперечно 1,4 м від переднього правого та 1,0 м від заднього правого колеса до осьової розмітки 1,5 м, з технічної точки зору не ґрунтовні.

В момент первинного контакту автомобіль ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 розташовувався під кутом 5 градусів відносно лівого краю проїзної частини вулиці Центральна села Гошів, на смузі руху в напрямку від центра села. В момент первинного контакту автомобіль ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 розташовувався на проїзній частині вулиці Центральна села Гошів, на смузі руху в напрямку від центра села. Встановити під яким кутом відносно елементів проїзної частини розташовувався автомобіль ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 не видається можливим, оскільки у вихідних даних та матеріалах кримінального провадження відсутні вихідні дані відносно значення кута між повздовжніми осями автомобілів в момент первинного контакту, при цьому в протоколі та схемі відсутня прив`язка закінчення слідів гальмування автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 та їх довжина.

В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, відповідно до слідової інформації, зафіксованої в протоколі огляду та схемі до протоколу огляду місця ДТП від 25.06.2018 року, враховуючи розташування слідів гальмування правих коліс автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 до моменту зіткнення на проїзній частині вулиці Центральна села Гошів, на смузі руху в напрямку від центра села, на відстані від 1,0 м та 2,0 м від лінії розмітки що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, які розпочинаються на відстані 23,5 м та 16,4 м правих від кута будинку № 5 (позначено на схемі під № 5), покази водія автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 відносно розташування та руху автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 по смузі руху в напрямку центру села Гошів на відстані 22,9 м від місця зіткнення, з технічної точки зору не ґрунтовні.

В умовах місця ДТП, та даній дорожній обстановці технічна можливість у водія автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , полягала лише в чіткому виконанні вимог пп. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України.

В умовах місця ДТП, та даній дорожній обстановці водієві автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 необхідно було діяти відповідно до вимог пп.10.1; 11.3 Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій водія автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 відповідно до вимог пп.10.1; 11.3 Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки.

У даній дорожній обстановці водієві автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 ОСОБА_12 необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, вирішити питання про відповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 ОСОБА_12 відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, не видається можливим.

Згідно з висновком експерта № 3/1092 від 09.01.2019 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, при заданих вихідних даних, величина швидкості руху автомобіля «ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед початком гальмування визначається рівною в межах 52.1…57.3 км/год. Дане значення швидкості руху являється мінімальним, оскільки при розрахунку не були враховані втрати кінетичної енергії затрачені на деформацію деталей кузова.

В наведених дорожніх умовах, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, вирішити питання про наявність технічної можливості у водія автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 ОСОБА_12 уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302, яким керував ОСОБА_4 , не видається можливим, оскільки не встановлено вихідні дані (відстань яку подолав автомобіль ГАЗ 3302 з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту зіткнення, та час подолання даної відстані), при цьому вихідні дані (відповідно параметрів руху автомобіля ВАЗ-2110 р.н. НОМЕР_3 з моменту виникнення небезпеки до моменту зіткнення) не грунтовні та не можуть бути об`єктом експертного дослідження, тому що можливий варіант надуманої ситуації, який може привести до необгрунтованого висновку.

У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водієві автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_4 ОСОБА_12 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п.12.3; 12.4 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 ОСОБА_12 не відповідали технічним вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України. В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, вирішити питання про відповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2110 р/н НОМЕР_3 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, можливе лише після вирішення питання про наявність технічної можливості у водія ОСОБА_12 уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302.

У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водієві автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 необхідно було діяти відповідно до вимог пп. 10.1; 11.3 Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій водія автомобіля ГАЗ-3302 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 відповідно до вимог пп.10.1; 11.3 Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки.

З висновку експертного дослідження № 31 від 05.10.2018 вбачається, що швидкість руху автомобіля ВАЗ-2110 р.н. НОМЕР_3 відповідна слідам гальмування загальною довжиною 20,3 м в умовах місця ДТП складала 63….66,0 км/год. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2110 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_12 мав технічну можливість зупинитися до траєкторії руху автомобіля ГАЗ-3302 р.н. НОМЕР_2 при умові своєчасного гальмування автомобіля ВАЗ-2110 при дозволеній швидкості руху 50 км/год. В дорожній ситуації, що склалася водій автомобіля ГАЗ-3302 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пп.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_4 не відповідали зазначеним вимогам ПДР України. В дорожній ситуації, що склалася водій автомобіля ВАЗ-2110 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог пп.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. З технічної сторони зору дії водія ОСОБА_12 не відповідали вимогам п.12.4 ПДР України. З технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля ГАЗ-3302 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 вимогам п.13.3 ПДР України створили небезпечну дорожню обстановку для водія автомобіля ВАЗ-2110 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_12 , дії якого в свою чергу не відповідали вимогам п.12.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку із виникненням наведеної дорожньо-транспортної пригоди.

Перелічені докази є належними, допустимими та оцінюються судом з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Вирішуючи питання про допустимість доказів, які містяться у протоколі огляду місця ДТП та додатку до нього схемі місця ДТП, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Відповідно до положень ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частина 2 зазначеної статті містить перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що огляд місця події проводився уповноваженою особою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Протокол огляду місця події підписаний слідчими, понятими, спеціалістом. Схема підписана слідчим та понятими Зауважень до протоколу та до схеми не зафіксовано. Положення ст. 237 КПК України не передбачають обов`язкової присутності при огляді підозрюваного та його захисника. Порушень вимог КПК, які б мали наслідком визнання доказу недопустимим, а також істотного порушення прав та свобод людини, як передбачає ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Незгода учасників провадження з самим змістом документу не є підставою для визнання доказу недопустимим відповідно до вимог КПК України. З урахуванням показань експертів в судовому засіданні суд також не може зробити висновок про неспроможність з технічної точки зору відомостей, зафіксованих у протоколі огляду та схемі місця ДТП.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке вчинено з необережності, відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином; особу винного, який позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставин, які б відповідно до ст.66 КК України, пом`якшували покарання обвинуваченого та відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання суд враховує положення ч.2 ст. 416 КПК України, відповідно до якої при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13.05.2020 апеляційні скарги прокурора та потерпілих залишено без задоволення, апеляційну скаргу захисників задоволено частково, вирок Овруцького районного суду від 16.01.2020 щодо ОСОБА_4 скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскільки вироком від 16.01.2020 ОСОБА_4 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, вказаний вирок скасовано не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, апеляційні скарги прокурора та потерпілих залишено без задоволення, при винесенні даного вироку суд не має право посилити покарання, призначене ОСОБА_4 вироком від 16.01.2020.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні питання про необхідність направляти ОСОБА_4 в місця позбавлення волі суд бере до уваги також самі обставини вчинення правопорушення та суть допущених порушень ПДР: ОСОБА_4 хоч і виїхав на зустрічну смугу руху, проте після виявлення перешкоди вчинив усі дії, які мав можливість вчинити для уникнення зіткнення: застосував екстрене гальмування та повертав праворуч, намагаючись об`їхати зустрічний автомобіль; поведінку ОСОБА_4 відразу після зіткнення: він з місця пригоди не втік, намагався врятувати потерпілого, невідкладно витягши його з автомобіля, та надати йому допомогу. ОСОБА_4 був тверезий. Ні до ДТП, ні після ДТП обвинувачений, увесь час продовжуючи працювати водієм, не допускав порушень правил дорожнього руху. Намагався відшкодовувати шкоду дружині загиблого, перерахувавши поштовим переказом суму грошей, яку він мав змогу назбирати, проте потерпіла відмовилася їх отримувати. Крім того, суд, як того вимагає принцип справедливості та роз`яснення Верховного Суду України, враховує також вину інших причетних до ДТП осіб, а саме другого водія ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку експерта № 3/1092 від 09.01.2019 швидкість руху автомобіля «Ваз 2110» перед початком гальмування визначається рівною в межах 52.1…57.3 км/год, дане значення являється мінімальним, оскільки при розрахунку не були враховані втрати кінетичної енергії, затрачені на деформацію деталей кузова. ОСОБА_12 необхідно було діяти відповідно до вимог пп. 12.3; 12.4 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_12 не відповідали технічним вимогам п.12.4 ПДР України. Аналогічний висновок зроблений іншим експертом у висновку № 31 від 05.10.2018. З технічної точки зору у причинному зв`язку із виникненням наведеної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться невідповідність дій обох водіїв вимогам правил дорожнього руху. Свої висновки експерти підтвердили в судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки.

Таким чином, за наведених обставин, враховуючи також позитивну характеристику, відсутність судимості, наявність на утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що направлення ОСОБА_4 до місць позбавлення волі, навіть беручи до уваги тяжкість наслідків у виді смерті ОСОБА_12 , враховуючи те, що і дії самого загиблого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, буде покаранням не справедливим та неспівмірним із вчиненим ОСОБА_4 діянням, а виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому застосовує до покарання ст. ст. 75, 76 КК України.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Потерпілою ОСОБА_7 пред`явлений цивільний позов до ТОВ «Золотий коровай», ПрАТ СК «Арсенал Страхування», обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому вона просить стягнути з ТОВ «Золотий коровай», ПрАТ СК «Арсенал Страхування» солідарно моральну шкоду в сумі 300 000грн. та майнову шкоду в сумі 73830грн., з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 500 000грн. Стягнути з ТОВ «Золотий коровай» шкоду, завдану смертю потерпілого, на утримання дітей: ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1184 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_28 повноліття, а ОСОБА_27 23-х років.

Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлений цивільний позов до ТОВ «Золотий коровай», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», обвинуваченого, в якому вона просить стягнути з ТОВ «Золотий коровай», ПрАТ СК «Арсенал Страхування» солідарно моральну шкоду в сумі 200 000грн., з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 400 000грн.

Потерпілою ОСОБА_8 пред`явлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому вона просить стягнути з нього моральну шкоду в сумі 500 000грн.

Від представника відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_6 , зі змісту якого вбачається, що відповідач просить у задоволенні цивільного позову до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - відмовити. Щодо позовної заяви ОСОБА_29 просить врахувати відзив при ухваленні вироку та вирішенні цивільного позову до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Від представника відповідача ТОВ «Золотий коровай» надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_7 , зі змісту якого вбачається, що відповідач позов про відшкодування (компенсацію) моральної та майнової шкоди, завданої у результаті ДТП в частині заявлених вимог до ТОВ «Золотий коровай» - не визнає і просить в цій частині у задоволенні вимог ОСОБА_7 відмовити.

Потерпіла ОСОБА_29 подала заперечення на відзив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», де вказала, що відзив не обгрунтований, не доведений, та підлягає відхиленню.

В судовому засіданні позивачі позови підтримали. Обвинувачений позови не визнав. Представник цивільного відповідача ТОВ «Золотий коровай» ОСОБА_11 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, врахувати доводи, викладені у відзиві на позовні заяви.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд враховує позицію, викладену в Постанові Верховного Суду від 05.09.2018 р. у справі №534/872/16-ц, де зазначено, що з аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що на відповідній правовій підставі належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Судом встановлено, що власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «ГАЗ 3302» р/н НОМЕР_2 , яким керував обвинувачений ОСОБА_4 у момент ДТП, є ТОВ «АККОМОДЕЙШН ПРОДЖЕКТ», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 . Також судом встановлено, що на момент ДТП вказаний транспортний засіб ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОРОВАЙ» використовувало у своїй господарській діяльності на підставі договору оренди транспортних засобів № 1709/тр від 17.09.2013., з яким обвинувачений починаючи з 02.06.2014 перебував в трудових відносинах. ТОВ «ЗОЛОТИЙ КОРОВАЙ» застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», що підтверджується договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №764/18-ДГО/Дп/17 від 05.05.2018.

Між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Золотий коровай» був укладений Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8977140 від 10.05.2018, який був чинним на момент ДТП 25.05.2018, забезпечений транспортний засіб «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Золотий коровай» застрахована, до вказаних відносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 6 зазначеного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Генеральний договір обов`язкового страхування обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №35/17-ЦВ, укладений із лімітом відповідальності на одного потерпілого у розмірі грошової виплати на суму 200 000 гривень (за немайнову шкоду - шкоду, заподіяну життю і здоров`ю), та у розмірі грошової виплати на суму 100 000 гривень (за шкоду заподіяну майну), із нульовою франшизою.

Згідно зі ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, - шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 27 Закону, страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п. 27.4. ст. 27 Закону, Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно положень ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в п. 33 постанови від 20.06.2018 по справі № 308/3162/15-ц Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Таким чином, обов`язок виплатити потерпілій ОСОБА_7 витрати на поховання ОСОБА_12 та моральної шкоди, заподіяної дружині внаслідок його смерті, відповідно до норм законодавства виникає у страхової компанії в межах ліміту відповідальності.

Письмовими доказами, доданими до позовної заяви, підтверджується здійснення витрат на ритуальні товари та речі, необхідні для поховання, на суму 11925,00 грн.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами закону. Така позиція викладена у постанові ВС/КЦС № 554/1793/15-ц від 19.03.2018.

Витрати на паливо та продукти харчування не є витратами на поховання і відшкодуванню не підлягають.

При вирішенні позову у частині відшкодування з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодування витрат на спорудження пам`ятника, суд керується такими мотивами.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.92 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

Згідно Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 року № 45, гранична сума витрат на поховання в Житомирській області складає 6142грн., в тому числі гранична сума на виготовлення та установку пам`ятника - 2200,00 грн.

Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 по справі 369/10843/16-ц, вирішуючи питання правомірності виплати страховою компанією вартості встановлення пам`ятника у розмірі, передбаченому Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 року № 45 зазначив: «У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2'' березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено що, витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

З огляду на вказане позов у частині відшкодування з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» витрат на спорудження пам`ятника підлягає задоволенню частково - у розмірі 2200,00 грн.

Таким чином, позов ОСОБА_7 у частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково, стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальну шкоду в розмірі 14125,00 грн.

При визначенні розміру даного відшкодування суд не враховує вину іншого водія ОСОБА_12 , оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до пункту 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений обов`язок Страховика здійснити відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, її (його) чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). При цьому загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Матеріали кримінального провадження містять відомості про те, що на відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_12 , можуть претендувати 4 осіб: дружина, 2 дітей та матір померлого.

Станом на 25.05.2018, згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», мінімальна заробітна плата складала 3723,00 грн. Таким чином, з урахуванням наявної інформації, гранична сума моральної шкоди, що може бути відшкодована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» позивачам повинна розраховуватись наступним чином: 12х3723,00 грн./4=11169,00 грн.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Оскільки судом встановлено, що у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП і, відповідно, з її наслідками перебувають і дії іншої особи ОСОБА_12 , тому розмір страхового відшкодування ділиться на два і складає суму 5584,5 грн.

Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №764/18-ДГО/Дп/17 від 05.05.2018 не передбачено відшкодування моральної шкоди.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що внаслідок ДТП загинув чоловік ОСОБА_7 , ця втрата для неї є непоправною, що беззаперечно порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання, тому суд вважає, що потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди, для відшкодування якої з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, страхової виплати буде явно недостатньо, і яку суд оцінює, з урахуванням також поведінки самого загиблого, на загальну суму 100 000 гривень.

З урахуванням положень ст. 1172 ЦК та ст. 1194 ЦК України шкоду, у тому числі моральну, завдану ОСОБА_4 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, і яка не покривається страховою виплатою, відшкодовує роботодавець ТОВ «Золотий коровай» у розмірі 94415,5 гривень (10000 грн.-5584,5 грн).

Відповідно до положень ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Позивачкою ОСОБА_7 не надано доказів щодо того, що у загиблого станом на день смерті на утриманні перебували двоє дітей в розумінні ст. 1200 ЦК України, оскільки в позові зазначено, що на момент смерті ОСОБА_12 тимчасово не працював, доказів на підтвердження заробітку (доходу) ОСОБА_12 суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, завданої їй смертю брата ОСОБА_12 , необхідно відмовити, оскільки правові підставі для отримання відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю фізичної особи є у осіб, перелічених у ст. 1168 ЦК України. Втрата близького родича, з яким хоча і були тісні зв`язки і добрі стосунки, але який не є подружжям, одним з батьків (усиновлювачем) або дитиною позивача, або з яким позивач не проживав однією сім`єю, не є підставою для стягнення моральної шкоди у зв`язку зі смертю такого родича відповідно до положень цивільного законодавства України.

У справі також заявлений позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди. У задоволенні даного позову необхідно відмовити, оскільки шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що на відповідній правовій підставі належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Процесуальні витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять: 2860,00грн. на проведення трьох експертиз технічного стану транспортних засобів; 1144,00 грн. на проведення транспортно-трасологічної експертизи; 1144,00 грн. на проведення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, що підтверджується довідками Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, процесуальні витрати в загальній сумі 5148,00 гривень слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

До ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, підстав для його зміни до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира 29.05.2018 на автомобіль марки "ГАЗ-3302 ФХА» р/н НОМЕР_2 , та на автомобіль марки «ВАЗ-2110» р/н НОМЕР_3 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити особисте зобов`язання.

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_7 14125,00 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 5584,5 гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ТОВ «Золотий коровай» на користь ОСОБА_7 94415,5 гривень у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5148,00 гривень процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира 29.05.2018 на автомобіль марки "ГАЗ-3302 ФХА» р/н НОМЕР_2 , та на автомобіль марки «ВАЗ-2110» р/н НОМЕР_3 .

Речові докази: автомобіль марки "ГАЗ-3302 ФХА» р/н НОМЕР_2 - повернути власнику ТОВ «Золотий каравай», автомобіль марки «ВАЗ-2110» р/н НОМЕР_3 повернути ОСОБА_7 .

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1