УХВАЛА

18 жовтня 2021 року
м. Київ

справа №753/16130/20
провадження №51-4786ск21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

вивчила касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від

01 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 і
встановила:
Зі змісту касаційної скарги прокурора убачається, що він порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 5 зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте прокурор подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати, у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, прокурор у скарзі не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, тобто по суті вказує на неповноту судового розгляду й невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор хоча і покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, проте не конкретизує, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , та не обґрунтовує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на зміст положень статей 412-414 цього Кодексу, а також статей 370, 404, 409, 419 КПК України у їх взаємозв`язку.
Також прокурор, вказуючи на незаконність судового рішення з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається на несправедливість призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання через м`якість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
При цьому, прокурором не вказано, які конкретно доводи апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та на які з них не надав відповіді.
Окрім зазначеного, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте прокурором не додано до касаційної скарги копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України, залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від

01 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3