Справа № 689/2505/21
ВИРОК
Іменем України

10.01.2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий-суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці матеріали кримінального провадження №0000155, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2021, які надійшли до суду з обвинувальним актом та угодою про примирення, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Слобідка Глушковецька Ярмолинецького району Хмельницької області, із середньою освітою, неодруженого, проживає по АДРЕСА_1 , працюючого підсобним робітником в ТОВ "Енселко Агро", раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

встановив:

12 грудня 2021 року близько 16 години ОСОБА_5 , перебуваючи на території пункту очистки насіння ТОВ Енселко Агро, що розташований по вул. Кам`янецьке шосе, 1, в с. Солобківці Хмельницького району Хмельницької області, вирішив викрасти банківську картку АТ "Державний ощадний банк України", яка належить ОСОБА_4 , з метою подальшого зняття із вказаної картки грошових коштів, які належать останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та скориставшись відсутністю Гайбури, Довгань шляхом вільного доступу таємно викрав із сумки Гайбури, яка висіла на вішалці в роздягальні, банківську картку АТ Державний ощадний банк України номер НОМЕР_1 , яка належить останньому і яка згідно із ст. 1 Закону України Про інформацію № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України Про банки та банківську діяльність № 2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року , п. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг № 851-IV від 22 травня 2003 року, є різновидом офіційних документів - електронним платіжним засобом у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Продовжуючи свої злочинні дії, цього ж дня близько 16 год. 50 хв., Довгань прийшов до банкомату Ощадбанку, що розташований в приміщенні магазину Ван Маркет по вул. Грушевського, 70, в с. Солобківці і достовірно знаючи пін-код викраденої у Гайбури банківської картки АТ Державний ощадний банк України номер НОМЕР_1 , здійснив дві операції по зняттю грошових коштів, таємно викравши з банківської картки потерпілого грошові кошти загальною сумою 4500,00 грн., завдавши останньому матеріального збитку на вказану суму.
Таким чином, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, та за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

24 грудня 2021 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення, згідно із якою Довгань визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, щиро розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував завданий потерпілому матеріальний збиток.

Сторони погодили призначити Довганю покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу у розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн., та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - у виді 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України штраф виконувати самостійно.
При цьому, сторони угоди під розписку ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст. 473 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону суд враховує, що погоджені сторонами вид та міра покарання відповідають санкціям ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України, сторони угоди підтвердили факт добровільності її укладення та примирення між собою. Підстави, передбачені у ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди з матеріалів провадження та пояснень сторін не вбачаються. Також суд враховує, що на дату укладення такої угоди обвинувачений вчинив фактичні дії, спрямовані на виконання угоди та відшкодував завдану шкоду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження цієї угоди про примирення, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , згідно із ст. 12 КК України, є кримінальними проступками. Узгоджене сторонами покарання для обвинуваченого визначене в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.

Також судом з`ясовано, що потерпілий повністю усвідомлює наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Оскільки умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх необхідних матеріальних та процесуальних підстав для затвердження цієї угоди та призначення Довганю узгодженого сторонами покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд вважає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення від 24 грудня 2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000155, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2021.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі 35 (тридцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень;

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_5 за даним вироком покарання у виді штрафу в розмірі 35 (тридцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень, виконувати самостійно.

Речові докази по справі:

-банківську картку АТ "Державний ощадний банк України" номер НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 і яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21.12.2021 на банківську картку АТ Державний ощадний банк України номер НОМЕР_2 .

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8