Справа № 523/6419/20
Провадження №1-кп/523/698/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2021 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження №0001147 від 25.12.2019 року по звинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, росіянина, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 у невстановлений слідством час, водій ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,34 проміле етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобілем «Фольксваген Транспортер» р/н НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п/п «а» п. 2.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин».
У подальшому, в зазначений день, приблизно о 23:30 год. годині та час, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу, керував автомобілем «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , та здійснював рух по крайній правій смузі руху проїзної частини вул. Чорноморського козацтва в м. Одеса, на якій організовано односторонній рух з трьома смугами руху в одному напрямку.
Рух здійснювався у темну пору доби по вологому асфальтобетонному покриттю при наявному штучному вуличному освітленні.
Під час здійснення руху по ділянці проїзної частини, в районі буд. 162 зазначеної вулиці, з невстановленою слідством швидкістю, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б), 12.1., 12.2. «Правил дорожнього руху» України, які зобов`язують водія:
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, погодні та дорожні умови, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого на заокругленій ділянці вліво, не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над ним і допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини з виїздом на трамвайні колії ліворуч та подальшим наїздом на електроопору ЛЕП.
В результаті ДТП пасажир даного автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок, а саме:
?садна та рани голови;
?травми тулуба: синець та садна живота, крововилив в м`язах передньої поверхні грудної клітини, множинні двобічні переломи ребер з розривом міжреберних м`язів, перелом між рукояткою та тілом грудини, крововилив в переднє межистіння, розрив серця, розрив грудного відділу аорти, перелом на рівні 8, 9го хребців з повним розривом спинного мозку та розривом міжреберних м`язів, двобічний гемоторакс. Крововиливи у судинних ніжок нирок, підкапсульний розрив діафрагмальної поверхні правої частки печінки. Розриви у корня брижі, крововилив у черевну порожнину 100 мл.;
?травми кінцівок: синці та садна лівої кисті, садна: попередньої поверхні правого колінного суглобу та передньої поверхні верхньої третини правового стегна, передньої поверхні лівого колінного суглоба та передньої поверхні лівої гомілки, сколковий перелом тіла правої стегнової кістки, поперечний перелом тіла лівої стегнової кістки, які у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Безпосередньою причиною смерті є травматичний шок.
Допущені водієм ОСОБА_6 , порушення вимог пунктів 1.5., 2.3.(б), 2.9.(а), 12.1., 12.2. «Правил дорожнього руху», України мав технічну можливість уникнути виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до вчинення кримінального правопорушення та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілого ОСОБА_7 .
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину за вказаним обвинуваченням фактично не визнав, та пояснив, що 24.12.2019 він заїхав до закладу, де сидів потерпілий, вони посиділи разом за столом, потім потерпілий попросив завести його додому. Перед поворотом на вул. Чорноморського козацтва, потерпілий впав на нього всім тілом, він намагався скинути його з себе, та переключити передачу, однак рукою повернув руля в ліво та скоїв зіткнення зі стовпом. Він намагався підняти потерпілого, його нога була заблокована, та він не зміг уникнути зіткнення. У той день був туман та слизька дорога. Всю дорогу потерпілий був пристебнутий ременем безпеки, однак він хотів у туалет та відстебнувся. До події він знав потерпілого та часто допомагав йому з грошима. В той день він не вживав алкогольних напоїв. Після ДТП його доставили до лікарні. Завдану ним шкоду він відшкодував.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні, його вина у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, від 25.12.2019, відповідно до якого було внесено дані про вчинення кримінального правопорушення за №0001147, відповідно до якого 24.12.2019 о 23:30 годині по вул. Чорноморського козацтва, 162 загальний легковий вантажопасажирський автомобіль марки «Фольксваген Траннспортер» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , направляючись в бік вул. Миколаївська дорога в м. Одесі не впорався з рульовим керуванням, в результаті чого зїхав з дороги, з виїздом на трамвайні колії ліворуч та допустив наїзд на електроопору ЛЕП. В результаті ДТП пасажир мікроавтобуса ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм загинув на місці;

- постановою від 25.12.2019 про визнання речовим доказом по кримінальному провадженню №0001147 вантажопасажирського мікроавтобусу марки Фолькваген Транспортер д.н. НОМЕР_1 , змиви з лобового скла внутрішньої частини автомобіля;

- постановою від 02.03.2020 про визнання речовим доказом по кримінальному провадженню №0001147 диску «DVD-R» світло матового кольору з написом Verbatim об`ємом 4.7 GB з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських екіпажів «Океан 410» та «Океан 451»;

- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2019 року, згідно з якою накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки «Фолькваген Транспортер» д.н. НОМЕР_1 з свідоцтвом про реєстрацію;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.12.2019 з планом-схемою, відповідно до якого на ділянці вул. Чорноморського козацтва проїжджа частина має асфальтобетонне вологе покриття, темне міське електроосвітлення, знаходиться т/з Фольксваген Транспортер д.н. НОМЕР_1 , має пошкодження капоту, переднього бамперу, лобового скла, двох передніх дверей, двох передніх крил, а також пошкодження передньої осі. На момент огляду в автомобілі знаходились водій та пасажир. Технічний огляд т/з не проводився, у зв`язку з пошкодженнями;

- протокол огляду трупа від 25.12.2019 відповідно до якого виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер на місці ДТП внаслідок отриманих тілесних ушкоджень;

- протоколом про відібрання зразків крові для експертизи від 07.02.2020 року у підозрюваного ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду речових доказів від 02.03.2020, а саме диску «DVD-R» Verbatim об`ємом 4.7 GB з фототаблицею, огляд якого проводився в службовому кабінеті № 716 відділу СУ ГУНП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 5, на якому дві папки з відеофайлами з написом: 24.12.2019 «Океан 410»; «Океан 451». На яких водій ОСОБА_6 на місці ДТП, відповідає невнятним голосом на запитання поліції. Не вірно називає свої анкетні данні, а саме по-батькові, дату та рік народження. Говорить працівникам поліції, що їхав без свідоцтва про реєстрацію автомобіля та водійського посвідчення. Після чого ОСОБА_6 спілкується з лікарями, які уточнюють його анкетні данні, після чого проводиться його огляд, після якого він свариться з лікарями, які нібито зламали йому ребра. Після чого запис відтворюється з подій в приміщенні лікарні, на яких зафіксовано двох співробітників поліції, у форменому одязі та ОСОБА_6 , одягнений в светр та темні штани. Надалі зафіксовано приміщення кімнати по типу процедурного кабінету, в якому на ліжку лежить ОСОБА_6 та медичний працівник (жінка) та з лівої руки проводить шприцом забір крові. Після чого, медичний працівник передає ОСОБА_8 прозору ємкість та направляє його для здачі аналізів. Калуш зайшов до туалету, після виходу передав банку для аналізів медичному працівнику та сів за стіл, де в нього спеціальним апаратом було відібрано кров з пальця. Також, медичний працівник запитує анкетні данні та Калуш киваючи головою погоджується на « ОСОБА_9 ». Через деякий час, ОСОБА_6 проходить до кабінету кардіограми, де виконує вказівки медичних працівників. Після, з вени на лівій руці у ОСОБА_6 відібрано кров та запис припиняється;

- постановою про уточнення анкетних даних від 02.03.2020 відповідно якої правильними вважати анкетні дані « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 »;

- результатом токсикологічного дослідження № 2257 від 26.12.2019, відповідно до якого в крові ОСОБА_6 при дослідженні виявлено етанол в концентрації 2,34 проміле;

- висновком № 14 (730/2019) від 27.01.2020 року, згідно з якою за фактом смерті ОСОБА_7 , 1970 року народження, 49 років, результатів додаткових методів дослідження, відповідно до поставлених перед експертом питань, приходдить до наступних підсумків:
1(1).На трупі ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження:
Поєднана травма голови, тулуба, кінцівок:
-садна та рани голови;
-травма тулуба: синець та садна живота, крововилив в м`язах передньої поверхні грудної клітини, множинні двобічні переломи ребер з розривом міжреберних м`язів, перелом між рукояткою та тілом грудини, крововилив в переднє межистіння, розрив серця (гемотампонада 350мл), розрив грудного відділа аорти, перелом на рівні 8,9-го грудних хребців з повним розривом спинного мозку та розривом міжреберних м`язів, двобічний гемоторакс (100мл+100г праворуч, 100мл ліворуч). Крововиливи у судинних ніжок нирок, під капсульний розрив діафрагмальної поверхні правої частки печінки, розриви у корня брижі, крововилив у черевну порожнину 100мл;
-травма кінцівок: синці та садна лівої кисті, садна: передньої поверхні правого колінного суглобу та передньої поверхні верхньої третині правого стегна, передньої поверхні лівого колінного суглоба та передньої поверхні лівої гомілки. Сколковий перелом тіла правої стегнової кістки, поперечний перелом тіла лівої стегнової кістки.
Характер і морфологічні особливості ушкоджень, що були у ОСОБА_7 свідчать про те, що вони заподіяні дією тупого предмета (предметів).
Локалізація та механізм ушкоджень у ОСОБА_7 свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, зокрема, 24.12.2019 р. в салоні автомобіля в результаті зіткнення його з перешкодою.
2(2,3).Смерть ОСОБА_7 знаходиться в причинному зв`язку з поєднаною травмою, яка зазначена в пункті 1 наступних підсумків, утвореною при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді множинних травм, які охоплюють декілька ділянок тіла. Безпосередньою причиною смерті є травматичний шок.
3(4).Ушкодження у ОСОБА_7 заподіяні у відносно короткий проміжок часу, у своїй сукупності були небезпечними для життя та згідно з п. 2.1.1 а) щодо «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р) , мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
4(5).При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,7 проміле. Вказана концентрація етилового спирту в крові стосовно живих осіб могла відповідати стану сильного алкогольного сп`яніння;
- висновком експерта № 169 від 30.01.2020 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічною системою АВО. Кров водія ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною систем АВО.
У змиві на марлевому тампоні, вилученому з внутріші частини лобового скла з боку водія, салону автомобілю - вантажопасажирського - В Volkswagen Transporter, р/н НОМЕР_2 знайдено кров людини, при неодноразових дослідженнях якої групову приналежність виявлений тільки антиген Н (антигени А і В ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не виявлені), що не дає можливе категорично висловитися про групу крові, але, враховуючи, що анти Н, як основний, властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-В за системою АВО, не виключається її походження, як потерпілого ОСОБА_7 , так і від водія ОСОБА_6

- висновком експерта № 168 від 30.01.2020 року, згідно з яким кров громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновком експерта № 119-А від 27.03.2020 з фото таблицею, згідно з яким рульове керування, ходова частина та гальмова система автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , на момент настання події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля. Інші питання не вирішувались з причин зазначених у дослідницькій частині висновку;
- висновком експерта № 19 від 24.01.2020 (за матеріалами справи), на підставі даних комплексной судово-медичної та транспортно- трасологічної експертизи за фактом ДТП у якому загинув ОСОБА_7 , 1970 р.н. та ОСОБА_6 , 1978 р.н. отримав тілесні ушкодження, відповідно даних матеріалів справи, відповідно до поставлених питань експертна комісія прийшла до наступних підсумків:
1.Яка наявність, характер, механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?
При дослідженні трупа ОСОБА_7 були виявлені слідуючи ушкодження:
Поєднана травма голови, тулуба, кінцівок:
-садна та рани голови;
-травма тулуба: синець та садна живота, крововилив в м`язах передньої поверхні грудної клітини, множинні двобічні переломи ребер з розривом міжреберних м`язів, перелом між рукояткою та тілом грудини, крововилив в переднє «межистіння», розрив серця (гемотампонада 350мл), розрив грудного відділа аорти, перелом на рівні 8,9-го грудних хребців з повним розривом спинного мозку та розривом міжреберних м`язів, двобічний гемоторакс (100мл+100г праворуч, 100мл ліворуч). Крововиливи у судинних ніжок нирок, під капсульний розрив діафрагмальної поверхні правої частки печінки, розриви у кореня брижі, крововилив у черевну порожнину 100мл;
-травма кінцівок: синці та садна лівої кисті, садна: передньої поверхні правого колінного суглобу та передньої поверхні верхньої третині правого стегна, передньої поверхні лівого колінного суглоба та передньої поверхні лівої гомілки. Сколковий перелом тіла правої стегнової кістки, поперечний перелом тіла лівої стегнової кістки.
При судово-медичному дослідженні одягу (куртка, джемпер, брюки, труси, шкарпетки) та взуття (туфлі), які належали ОСОБА_7 , 1970 р.н., встановлено наступне.
На куртці, виявлені накладання пилу, речовини, схожої з кров`ю та пошкодження, які розташовані на спинці куртки, в її верхній третині, з переходом на задню поверхню коміра, представлені численною групою різано-рваних пошкоджень, які могли утворитися при контактування з гострими ріжучими кромками. В краях деяких пошкоджень виявлені фрагменти прозорого скла, які вилучені, упаковані, опечатані та підготовлені да подальшої передачі. Інших пошкоджень на куртці, не виявлено.
При дослідженні джемпера виявлені накладання пилу, пошкоджень не виявлено..
Брюки з пиловими накладаннями, які розташовані по всіх поверхнях брюк, йдуть по ходу складок одягу які загладжуються у напрямку знизу вверх. На передній поверхні правої та лівої половин брюк, в їх верхній та середній третинах розташовані поверхневі пошкодження, які представляють собою надрізи поверхневих волокон ниток, та могли утворитися при контактування з гострими ріжучими кромками. В краях деяких пошкоджень виявлені фрагменти прозорого скла, які вилучені, упаковані, опечатані та підготовлені да подальшої передачі. Інших пошкоджень на брюках не виявлено.
Труси та шкарпетки (пара) ношені, з накладаннями речовини, схожої з кров`ю, без пошкоджень.
Туфлі (мокасини) з накладаннями підсохлого бруду. По всіх поверхнях підошов розташовані сліди ковзання, які утворилися в наслідок ковзання обох підошов по слідутоворюючий поверхні в напрямку спереду назад. Інших пошкоджень та накладань на взутті не виявлено».
2.Яка наявність, характер, механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .?
На тілі ОСОБА_6 виявлені слідуючи ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді переламу III та IV ребер справа, забій м`яких тканин голови у вигляді поверхневої рани правої брові;
3.Які пошкодження та сліди в салоні вантажопасажирському-В Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1 та який механізм їх утворення?
> передня права частина кузова автомобіля деформована в напрямку зпереду назад, панель приборів у правій частині також зміщена в напрямку зпереду назад. Вітрове скло має багаточисленні пошкодження у вигляді тріщин павутиноподібної форми та наскрізні пошкодження (зображення 1.2, 1.6 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта);
> речовий ящик, відділ навпроти переднього сидіння пасажира в салоні автомобіля зруйнований, фрагменти у лівій частині зміщені в напрямку ззаду наперед (зображення 1.4 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта);
> кермо автомобіля у лівій частині деформоване в напрямку зпереду назад та з права наліво (зображення 1.5 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта).
4.Виходячи з тілесних ушкоджень, вия ОСОБА_7 ева С. О. та пошкоджень салону автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційн НОМЕР_1 Н 0790 НК - на місці водія чи пасажира зн ОСОБА_7 ичев С.О. в момент ДТП?
5.Виходячи із тілесних ушкоджень, вия ОСОБА_6 луша С.В. та пошкоджень салону автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційн НОМЕР_1 Н 0790 НК, - на. місці водія чи пасажира зн ОСОБА_6 алуш С.В. в момент ДТП?
При встановленні того, хто конкретно у момент ДТП знаходився за кермом автомобіля, а хто - на місці пасажира переднього сидіння, виходять з наступного. У момент ДТП тіло водія, яке, порівняно з тілом пасажира переднього сидіння, більш фіксоване за рахунок того, що водій тримається за кермо, а ноги знаходяться на педалях управління, отримує значно менші ушкодження, порівняно з тілом пасажира переднього сидіння. Навпаки, тіло пасажира переднього сидіння порівняно з тілом водія більш рухоме, та отримує у момент ДТП значно більші ушкодження, за рахунок співударяння з деталями салону автомобіля.
Окрім того, у автомобіля переважно деформована саме передня права, частина кузова автомобіля - зі сторони пасажира переднього сидіння (деформована в напрямку з переду назад, панель приборів у правій частині також зміщена в напрямку з переду назад), що обумовлює більш важку травму саме пасажира переднього сидіння.
Порі ОСОБА_6 уш ОСОБА_7 ічев С.О. отримав набагато більшу за тяжкістю травму.
Виходячи з усього вищевикладеного, у мо ОСОБА_7 ічев С.О. знаходився на місці пасажира переднього си ОСОБА_6 алуш С.В. знаходився на місці водія;
-висновком експерта № 153-А від 15.04.2020, відповідно до якого для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Tran ОСОБА_6 алуш С.В. повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.2 та 12.1 Правил дорожнього руху України.
Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, при умові, що системи транспортного засобу знаходилися в працездатному стані на момент виникнення події цієї пригоди, у даній дорожній ситуації можливість (неможливість) у водія автомобіля Volkswagen Tra ОСОБА_6 алуш С.В. уникнути виїзду за межі проїзної частини та наїзду на перешкоду а також оцінка його дій щодо відповідності вимогам п.п. 12.2 та 12.1 Правил дорожнього руху України не потребує спеціальних знань в області автотехніки і дані питання можуть бути вирішені органами слідства або судом самостійно, виходячи з правової оцінки сукупності зібраних в матеріалах кримінального провадження доказів, з урахуванням висновків цієї експертизи.
Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Volkswagen Tran ОСОБА_6 луша С.В. вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.2 та 12.1 Правил дорожнього руху України.
Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, оцінка дій водія автомобіля Volkswagen Tra ОСОБА_6 алуш С.В. відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вирішення питання про причинний зв`язок його дій з настанням події цієї пригоди виходить за межи компетенції експертів автотехніків і виходячи з правової оцінки сукупності зібраних з матеріалами кримінального провадження доказів, вирішення зазначених питань може бути здійснено органами слідства або судом самостійно з урахуванням висновків цієї експертизи.
Будь-які інші докази, які стосуються обставин справи сторонами кримінального провадження суду не подавались.

Доводи сторони захисту, щодо неприпустимості в матеріалах кримінального провадження доказів, а саме: витягу з ЄРДР від 25.12.2019, про визнання висновку за №153-А від 15.04.2020, протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 25.12.2019, постанови від 25.12.2019, про визнання результатів токсикологічного дослідження №2257 від 26.12.2019, про визнання про притягнення до кримінальної відповідальності, про визнання висновку експерта №169, постанови щодо уточнення анкетних даних від 02.03.2020, протоколу речових доказів від 02.03.2020, суд не приймає до уваги та вважає їх недопустимими.

Вивчивши та дослідивши посилання захисника, суд в частині оцінки доказів прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Аналіз підстав визнання доказів недопустимими дає змогу виокремити два види.

Перший вид - очевидна недопустимість доказу, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Другий - докази, які суд може визнати недопустимими, це питання є оціночним, суб`єктивним і залишається на розсуд суду, воно вирішується після дослідження доказів у порядку визначеному ч.1 ст. 89 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 статті 86 КПК України передбачено, що доказ вважається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК України містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК України мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК України порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Отже, допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону.

Аналізуючи вищезазначені письмові докази, досліджені в ході судового розгляду, суд визнає їх належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд приходить до переконання, що вони є достовірними і свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд приймає до уваги, що він раніше не судимий, працевлаштований, має позитивні характеристики, проживає з дружиною та має на утриманні дитину 2006 року народження, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні обвину ОСОБА_6 лушу С.В. покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвину ОСОБА_6 луша С.В., який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в наркологічному диспансері та на обліку в лікаря -психіатра не перебуває, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд зазначає таке.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суд має враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Хоча обвинувачений вчинив злочин з необережності, проте його дії призвели до незворотних наслідків у виді смерті людини.

Крім того, суд бере до уваги що обвинувачений, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, перевищив швидкість в межах населеного пункту, і саме недотримання ним правил безпеки дорожнього руху призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, враховуючи ту обставину, що потерпілою надано суду з ОСОБА_6 алуш С.В. відшкодував шкоду, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвину ОСОБА_6 лушу С.В. покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції частини вказаної статті.

За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що визначаючи покарання за відповідною частиною ст. 286 КК слід враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Застосування статті 75 КК України відноситься до дискреційних повноважень суду, підставою для чого має бути переконання суду в тому, що обвинувачений може виправитись без реального відбування покарання. В свою чергу, висновок про можливість такого виправлення має ґрунтуватись на досліджених судом даних про особу обвинуваченого у співставленні з обставинами конкретного кримінального правопорушення.

У цій справі, суд вважає неможливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки обвинувачений грубо порушив правила дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом після вживання алкоголю, та порушуючи правила дорожнього руху спричинив ДТП, внаслідок чого була спричинена непоправна шкода - загинула людина.

Відтак, на підставі постанови Верховного суду від 02.07.2004 №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», суд не приймає до уваги заяву потерпілої про відсутність претензій до обвинуваченого та можливість призначення покарання з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки вона не може лягти в основу призначення покарання.

При визначенні виду та міри п ОСОБА_6 лушу С.В., суд також враховує, що:

- він обвинувачується у вчиненні необережного тяжкого злочину у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, наслідком чого настала смерть людини;

- порушив відразу вимоги декількох пунктів ПДР, перевищив швидкість в межах населеного пункту, що підвищує суспільну небезпечність скоєного злочину, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання.

Також, суд враховує ві ОСОБА_6 луша С.В. до скоєного правопорушення, а саме те що він в ході первинних слідчих дій називав не правдиве по-батькові, заявляв, що він не вживав алкоголь, однак результат токсикологічного дослідження показав зворотній результат, свою вину фактично не визнав, що приводить до висновку про навмисне введення суду в оману, з ціллю уникнення відповідальності.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керується принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого звинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних даних про особу обвинуваченого, буде справедливим призначення йому саме реального покарання, без відбування якого, неможливе виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання суд враховує, що треба застосувати додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судових експертиз слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Арешт автомобіля марки «Фольксваген Транспорт НОМЕР_1 ВН0790НК, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2019 року, залишити без змін, враховуючи, що його передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 алушу С.В.

Питання про долю інших речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час судового розгляду не обирався і клопотань про його обрання до суду не надходило.

Однак, на підставі висновку щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 луша С.В. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виконавши вирок у цій частині після його оголошення, до набрання вироком законної сили, оскільки необрання запобіжного заходу в подальшому може ускладнити виконання вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 91, 92, 100, 124, 174, 368, 370, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Обрати відносно зас ОСОБА_6 сильовича запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно, помістивши до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Виконання вироку, в частині взяття під варту зас ОСОБА_6 сильовича, доручити Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Арешт автомобіля марки «Фольксваген Транспорт НОМЕР_1 ВН0790НК, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2019 року, залишити без змін, враховуючи, що його передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 алушу С.В.

Речові докази у справі: автомобіль марки «Фольксваген Транспорт НОМЕР_1 ВН0790НК, вважати по ОСОБА_6 лушу С.В., диск «DVD-R» Verbatim об`ємом 4.7 GB, - зберігати в матеріалах справи №523/6419/20.

Ст ОСОБА_6 сильовича на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 8 277 гривень 58 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя Суворовського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1 Шкорупеєв