Справа № 462/6427/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд

в с т а н о в и в:

15.06.2021 року, близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , неподалік магазину «Напої та тютюн», маючи умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар битою в ліву нижню щелепу обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв потерпілому закритий перелом кута нижньої щелепи зліва, який відноситься до середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, додатково зазначивши про часткове визнання цивільного позову, зокрема, в частині відшкодування моральної шкоди, пояснивши, що сума відшкодування є завеликою та матеріальна шкода ним була відшкодована повністю.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав пояснення, які відповідають обставинам справи. Стороною потерпілого зазначено про повне відшкодування матеріальної шкоди обвинуваченим.

Зі змісту ст.349 КПК України убачається, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових документів.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, надав показання, в яких повністю підтвердив заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є повністю доведеною, а тому останній повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.

Відтак дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, так як він заподіяв потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор у судових дебатах просив суд про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на два роки, із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, при обранні виду та міри покарання враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, а також повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.65 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування матеріальних збитків потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином проти життя та здоров`я особи, дані про особу винного, який неодружений, непрацюючий /к.п.а.с.117/, перебуває на спеціальному психіатричному обліку /к.п.а.с.123/; характеристику за місцем проживання/реєстрації /к.п.а.с.118/; пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття та добровільне відшкодування матеріальних збитків; відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також суд бере до уваги досудову доповідь.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді двох років обмеження волі.

Зазначене, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання, а також саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ч.1 ст.75 КК України.

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу скоєного і осуд своєї поведінки, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду.

Наведене у своїй сукупності безумовно свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без такої, за всіма позитивними даними про його особу, останній не є небезпечним для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку, а відтак, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Суд зазначає, що заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не розглядається з огляду на відмову від цивільного позову в цій частині про що вказали як потерпілий, так і його представник.

Щодо заявленого ОСОБА_6 цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як убачається зі змісту статтей 127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого обвинуваченими правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_6 , ступеня вини обвинуваченого, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн., оскільки така сума буде розумною, виваженою та справедливою як по відношенню до потерпілого так і до засудженого, а підстав для стягнення моральної шкоди в заявленому потерпілим розмірі суд не вбачає, в зв`язку з відсутністю достатніх доказів щодо розміру такої та обгрунтованості вимог.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 - не обирався. Витрати на проведення експертизи відсутні. Згідно із ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а відтак, питання про долю речових доказів має вирішуватись у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-370, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк два роки, поклавши на останнього, відповідно до ст.76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 000 (десят тисяч) грн моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно. Копія виготовлена 17.01.22

Судове рішення не набуло законної сили.

Суддя: