ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України

Справа № 210/694/21
Провадження № 1-кп/210/169/22

"02" лютого 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_13 ,
свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
експерта ОСОБА_16
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 0001274 за яким обвинувачується:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українець, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04.12.2020 приблизно о 15.00 годині ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував разом з співмешканкою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та раніше йому знайомою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в господарському приміщенні, яке розташоване на території домоволодіння АДРЕСА_2 де останні розпивали спиртні напої та займались чищення горіхів. В цей же час між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , на грунті побутового пияцтва виникла сварка в ході якої ОСОБА_13 стала заступатися за ОСОБА_15 відштовхуючи ОСОБА_9 від останньої. ОСОБА_9 обурили дії ОСОБА_13 по відношенню до нього в наслідок чого, у останнього виникла гостра неприязнь до ОСОБА_13 та умисел на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи з умислом спрямованим на спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, взяв до правої руки зі столу ніж, підшукавши собі таким чином знаряддя вчинення злочину та продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, та бажаючи настання саме таких наслідків, не переслідуючи за мету позбавлення її життя ы байдуже ставлячись до настання наслідків, завдав потерпілій ОСОБА_13 , яка стояла звернутим до нього обличчям, одного удару ножем, який утримував в правій руці, в область передньої черевної стінки по серединній лінії живота вище лобка в 3,0 см.

Після чого, ОСОБА_9 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочину до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, залишив місце вчинення злочину, а потерпілу ОСОБА_13 з місця події каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до КП «Криворізька міська лікарня №1»КМР» та надано медичну допомогу.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пораненням сечового міхура, які згідно висновку судово-медичної експертизи №122 від 02.02,2021 відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_9 показав, що вину у скоєнні даного злочинувін визнає та розкаюється у вчиненому, однак при цьому надав пояснення інші, аніж встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду.

Так, 04.12.2020 року він зі співмешканкою прийшли на роботу, колоти горіхи . Почали працювати. Він бив горіхи в одній кімнаті, а ще троє чистили їх в іншій кімнаті. Також вони всі випивали. Потім прийшов власник і сказав, що вони п`яні і відсторонив його від роботи, сказав, щоб він ішов додому.

Він пішов у кімнату, де чистили горіхи. Там було троє, чоловік потерпілої вже пішов. Він сказав, що його відсторонили і треба йти додому. Потерпіла стала на нього кричати, він на це не реагував. Сказав співмешканці збиратися. Вона відповіла, що дочистить ті горіхи, що вже набиті, і підуть додому.

Він пішов перевдягатися, переодягся і пішов знову в кімнату, де працював, збиратися. На столі лежав маленький ножик, який він приніс спеціально для того, щоб розрізати і підрізати мішки. Ножик був дуже малий, ним не можливо було різати, наприклад, продукти, він його такий і приніс, щоб ніхто його не брав.

Він взяв ножик в руки, щоб надрізати незакінчений мішок з горіхами, вони завжди так роблять наприкінці дня, якщо не дочищають мішок до кінця, стояв при цьому спиною до вікна, повернувся, і виявилося, що прямо за ним стояла потерпіла, яка тихо зайшла в кімнату і він цього не помітив.

Кімната там дуже маленька, підлога заставлена мішками, каменями, посудом, тощо. Тому вільного місяця на підлозі мало, і вона стояла впритул до нього.

Він її не бачив, і, повертаючись, випадково вдарив ножем, який тримав в руці, в живіт, 1 раз.

Чому вона прийшла у його робочу кімнату він не знає. Він до неї не ходив. Як вона прийшла він не бачив і не чув.

Він в той день випивав спиртні напої. Випив перед роботою, і під час роботи також випивав, сам, у своїй кімнаті.

Потерпіла зайшла дуже тихо, він її не помітив, розвертався з ножем і неумисно вдарив її, бо не бачив. А оскільки у кімнаті дуже мало місця, вона стояла впритул до нього.

Він їй наніс 1 удар. Чому потерпіла каже, що було 2 удари-він не знає.

Таким чином, ОСОБА_9 в судовому засіданні хоча формально і визнав себе винним, проте, надаючи свідчення, не повідомив усі деталі щодо обставин нанесення ним потерпілій тілесних ушкоджень, надавши свідчення щодо обставин їх спричинення лише частково.

При цьому, незважаючи таку позицію обвинуваченого, суд доходить до висновку про те, що вказані свідчення обвинуваченого, з урахуванням наведених надалі міркувань та доказів, доповнюються встановленими в ході розгляду обставинами справи, а тому частково враховує їх при винесенні даного вироку, доходячи при цьому висновку, що вина обвинуваченого у скоєнні даного злочину, окрім його свідчень, повністю доводиться усіма зібраними у справі доказами.

При цьому, в якості доказів на підтвердження встановлених судом обставин,колегія суддів зазначає та враховує наступне:
Допитана у якості потерпілої ОСОБА_13 показала, що 04.12.2020 року вона з чоловіком прийшли на роботу - чистити горіхи. Обвинувачений з дружиною прийшли раніше, були вже випивші. Її чоловік пішов додому, вони ще випивали. Обвинувачений був сильно п`яний. Почав до них чіплятися, лаявся, почав «тягати» свою співмешканку. Вона за неї заступилася, відштовхнула його, він пішов у свою кімнату, де бив горіхи. Вона вирішила піти набрати в миску ще битих горіхів для чищення, т.я. у неї биті горіхи закінчилися, взяла миску, зайшла в його кімнату, розвернулася, і він її вдарив у живіт правою рукою. Вона відчула, як щось потекло, і побачила кров. Закричала. Їй викликали «швидку» і відвезли в лікарню.
Познайомилися з обвинуваченим вони на роботі, до цього його не знала.
Обвинувачений був дуже п`яний, неадекватний. Тому хазяїн і сказав йому йти додому.
Вона побачила в його руці якийсь маленький предмет і відчула удар, потім тепло, і побачила кров.
Він її вдарив двічі, але другого удару вона не пам`ятає.
Даними свідченнями, на переконання суду, доводяться факти наявності конфлікту між обвинуваченим та потерпілою в день скоєння злочину на ґрунті неприязливих відносин та вживання алкоголю, причини та обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій саме обвинуваченим а також спростовуються свідчення обвинуваченого в частині неумисного нанесення потерпілій удару під час розвороту на місці.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_15 показала, що вранці 04.12.2020 року вони прийшли на роботу, чистити горіхи. Вона прийшла зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 . Вони були вже п`яні. Крім них були ще ОСОБА_18 , потерпіла та її чоловік.

Обвинувачений ОСОБА_9 бив горіхи, а усі інші чистили.

Потім хазяїн сказав, що вони п`яні і щоб ішли додому. Вони прийшли вже п`яні, і ще випили пляшку горілки на роботі. Чоловік ОСОБА_19 пішов, інші залишилися. Вона почала сваритися з ОСОБА_9 . Він пішов перевдягнутися і ждав її у тій кімнаті, де бив горіхи. Потерпіла піднялася і також пішла в ту кімнату, навіщо вона не знає. Що там відбувалося, вона не бачила, бо сиділа туди спиною. Вона чула якийся шум звідти, наче когось штовхнули. Потерпіла і ОСОБА_9 були там тільки вдвох. Потім з тієї кімнати вийшла потерпіла, трималася за живіт. Вона спитала що трапилося, і потерпіла сказала, що ОСОБА_9 її порізав.

Вона перелякалася, а потерпіла взяла подушку та приклала до живота, стала кричати, почали збиратися люди, викликали «швидку».

Крові на потерпілій вона не бачила.

ОСОБА_9 пішов звідти, коли вона не бачила.

Даними свідченнями, на переконання суду, доводяться факти наявності конфлікту між обвинуваченим та потерпілою в день скоєння злочину на ґрунті неприязливих відносин та вживання алкоголю, причини та обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій саме обвинуваченим.

Інші свідки, допитані в судовому засіданні, а також експерт, що проводив судово-медичну експертизу потерпілої, свідчень, які мали б значення для встановлення істини у справі, на переконання суду, не надали.

При цьому, суд не приймає до уваги свідчення учасників процесу щодо ніби то нанесення потерпілій 2 ударів ножем, оскільки згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно обвинувального акту ОСОБА_9 висунуто обвинувачення за нанесення 1 удару ножем, яким і було спричинено потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
Крім того, приймаючи рішення щодо вини чи невинуватості обвинуваченого у скоєнні даного злочину згідно пред`явленого обвинувачення, суд оцінює у їх сукупності свідчення обвинуваченого, потерпілої, свідків у справі (усіх-безпосередньо допитаних в залі судового засідання) та досліджені судом у судовому засіданні в обсязі, визначеному судом за клопотанням сторін, документи, докази та матеріали, що (за оцінкою суду) мають відношення для встановлення вини чи невинуватості обвинувачених у даних епізодах обвинувачення, та доходить до висновку, що вина обвинуваченого доводиться, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 04.12.2020 року (т.1, а.с.12), яким, зокрема, зафіксовано обстановку місця події, виявлено та вилучено докази та сліди;

-висновком медичного огляду ОСОБА_9 , яким зафіксовано його перебування у стані алкогольного сп`яніння;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно з яким потерпіла впізнала обвинуваченого як особу, що завдала їй удару ножем (т.1, а.с.28-29);

-протоколом огляду речей потерпілої, яким встановлено наявність на речах пошкодження від удару ножем, слідів крові, тощо (т.1, а.с.30-33);

-залученими речовими доказами подушкою, одягом з рідиною бурого кольору, вилученими в ході огляду, ножами, виявленими на місці події(т.1, а.с.34-35);

-ухвалою суду від 05.12.2020 року про накладення арешту на вказані речі (т.1. а.с.68-70);

-протоколом затримання ОСОБА_9 від 05.12.2020 року (т.1, а.с.78-80);

-протоколом тимчасового доступу на підставі ухвали слідчого судді від 25.01.2021 року (т.1, а.с.91-92), згідно з яким отримано тимчасовий доступ до історії хвороби потерпілої для проведення судово-медичної експертизи;

-висновком судово-медичної експертизи №122 від 26.01.2021 року, згідно з яким (зокрема), потерпілій ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пораненням сечового міхура, які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

При цьому суд окремо зазначає, що хоча у висновку експертизи зазначено також і про виявлення у неї ж і іншого тілесного ушкодження, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, суд не приймає до уваги та не оцінює у якості доказу висновок експерта у даній частині, оскільки у висунутому ОСОБА_9 обвинуваченні відсутнє обвинувачення у спричиненні даного тілесного ушкодження, а тому суд не може вийти за межі висунутого у обвинувальному акті обвинувачення згідно з вимогами ч.1 ст.337 КПК України.

-протоколом проведення слідчого експерименту з додатком (відеозаписом) (т.1, а.с.108-110) за участю потерпілої ОСОБА_13 , в ході якого остання показала та розповіла, яким саме чином та при яких обставинах їй було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченим;

-висновком судово-медичної експертизи №130 від 27.01.2021 року (т.1, а.с.114-115), згідно з яким (зокрема), спричинені потерпілій тяжкі тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному потерпілою в ході слідчого експерименту за її участю;

-протоколом проведення слідчого експерименту з додатком (відеозаписом) (т.1, а.с.125-127), в ході якого ОСОБА_9 добровільно, в присутності захисника, розказав та показав, яким саме чином та за яких обставин він 04.12.2020 року спричинив потерпілій у справі тілесні ушкодження. При цьому, суд зазначає, що вказаним протоколом не тільки доводиться вина обвинуваченого, але й добровільність надання ним свідчень та відсутність будь-якого незаконного примусу до дачі свідчень чи застосування незаконних методів впливу.

-висновком судово-медичної експертизи №149(т.1, а.с.136-137), згідно з яким (зокрема), спричинені потерпілій тяжкі тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному обвинуваченим в ході слідчого експерименту за його участю. При цьому суд зазначає, що згідно опису експертного дослідження, експерт зазначає можливість нанесення удару з чисто механічної точки зору «… в область живота знизу, ножем, який він утримував в правій руці, … знизу вгору…», і не оцінює умисність чи неумисність нанесення даних ушкоджень, про що і зазначає в останньому абзаці розділу «Підсумки» експертизи.

На підставі викладеного, враховуючи усі досліджені докази, свідчення свідків, потерпілого та обвинуваченого, суд доходить до висновку, що усі вищенаведені докази у їх сукупності повністю доводять вину ОСОБА_9 скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. При цьому суд критично сприймає свідчення обвинуваченого щодо неумисності нанесення потерпілій удару ножем, оскільки, як встановлення в ході судового розгляду, безпосередньо перед скоєнням даного діяння між потерпілою та обвинуваченим стався конфлікт, обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння, причому обвинувачений у стані сильного алкогольного сп`яніння, що супроводжувалося неадекватною (за показами свідків та потерпілої) агресивною поведінкою, і механізм, вказаний обвинуваченим в ході надання свідчень, слідчого експерименту та судового розгляду, на переконання суду, не відповідає фактичним обставинам справи та критерію «розумного сумніву» при його оцінці.

Вказане додатково підтверджується протоколом огляду приміщення, де сталася подія та фототаблиці до нього (т.1, а.с.15, зворот), на якій, зокрема, вбачається, що вказане приміщення має достатні розміри та не захаращене речами так, як про це казав обвинувачений, і, отже, потерпіла не могла безумовно перебувати у стані «впритул до обвинуваченого» при вході до вказаної кімнати, як про це заявляє ОСОБА_9 .

Суд окремо зазначає, що не спростовує своїми висновками положення ч.3 ст.63 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, оскільки доходить до висновку, що оцінка усіх наявних у справі доказів у їх сукупності дозволяє уникнути сумнівів у вині обвинуваченого та будь-яких припущень щодо цього, оскільки сукупність наведених вище доказів є, на переконання суду, достатньою та повною для об`єктивного доведення причетності обвинуваченого до скоєння інкримінованого злочину та вини обвинуваченого у його скоєнні.

Таким чином, на переконання суду, та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 17 КПК України, вина обвинуваченого у вчиненні даного злочину доведена поза розумним сумнівом, оскільки за таких обставин та такої сукупності доказів у поінформованого розсудливого стороннього спостерігача не виникне розумних сумнівів у доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину, що, власне, і складає суть принципу доведення «поза розумними сумнівами».

Отже, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєні даногокримінального правопорушення доведена у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, згідно ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_9 раніше не судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується негативно (т.1, а.с.51-60).

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та осіб обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме:

- подушку, одяг з рідиною бурого кольору, вилученими в ході огляду, ножами, виявленими на місці події (т.1, а.с.34-35, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Металургійного ВП КВП ) знищити.

Арешт, накладений на дане майно згідно ухвали суду від 05.12.2020 року (т.1. а.с.68-70) скасувати.

Судові витрати відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд вважає за необхідне обраний у відношенні обвинувачено ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 02.04.2022 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

На підставі ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження обвинуваченого під вартою з моменту затримання ( 05.12.2020 року) до моменту набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_20 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження обвинуваченого під вартою з моменту затримання, тобто з 05.12.2020 року, до моменту набрання вироком законної сили.

Обраний у відношенні обвинувачено ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 02.04.2022 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Речові докази:

- подушку, одяг з рідиною бурого кольору, вилученими в ході огляду, ножами, виявленими на місці події (т.1, а.с.34-35, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Металургійного ВП КВП ) знищити.

Арешт, накладений на дане майно згідно ухвали суду від 05.12.2020 року (т.1. а.с.68-70) скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1