ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2845/21 Справа № 175/3315/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000155 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Письменне Синельниківського району Дніпропетровської області, з повною середньою освітою, інваліда ІІ групи (загальне захворювання), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року клопотання у кримінальному провадженні №0000155 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - повернуто прокурору Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 для усунення недоліків у розумний строк.
Суд першої інстанції в ухвалі зазначив наступне.
У порушення вимог ст. 109 КПК України у долученому до клопотання прокурора Реєстрі не міститься: 1) жодних даних про залучення слідчим до участі у кримінальному провадженні законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру (його прізвище, адреса та засоби зв`язку); 2) даних про факт відкриття матеріалів законному представнику.
Крім того, доказів виконання вимог ч. 1 ст. 293 КПК України не містять, а ні додатки до обвинувального акта (відсутня розписка законного представника про отримання зазначених документів), а ні Реєстр.
Таким чином, незважаючи на згоду сторін на призначення клопотання прокурора до судового розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку про невідповідність клопотання прокурора вимогам ст. 291 КПК України і про необхідність його повернення прокурору для усунення перелічених недоліків, які є істотними та перешкоджають призначенню судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України направити на новий судовий розгляд у той же суд зі стадії підготовчого судового засідання.
Вважає, що оскаржуване рішення судом прийнято незаконно та невмотивовано, у зв`язку з чим підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що питання участі законного представника підозрюваного у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями ст. 44 КПК України, (тільки коли особа у встановленому законом порядку визнана недієздатною чи обмежено дієздатною). У випадках, коли особа не має належного обсягу дієздатності для здійснення наданих йому КПК процесуальних прав, до участі в кримінальному провадженні залучається його законний представник. Оскільки на момент розгляду клопотання про застосування примусових заходів щодо ОСОБА_9 (та винесення оскаржуваної ухвали) будь якого рішення по справі немає о визнанні останнього недієздатним, то суд не мав право повертати вказане клопотання.
Вважає, що суд перебрав на себе повноваження стверджувати про відсутність необхідності участі законного представника ОСОБА_9 , взагалі, у судовому провадженні, тобто і в формі участі через законного представника, захисник був залучений у законному порядку ОСОБА_9 .
На думку прокурора, рішення суду про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000155 ухвалено з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та таким чином суперечить завданням, визначеним ст. 2 КПК України.
Вважає, що клопотання щодо ОСОБА_9 складено з урахуванням вимог КПК України, містить у собі правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, захисника підозрюваного, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього кодексу.
За приписом частин 1, 3 ст. 511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.
Частиною 9 статті 290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
У частині 1 статті 293 КПК України зазначено, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Проте, як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваного рішення, вищезазначені вимоги закону під час проведення досудового розслідування та при складанні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурором не були виконані, а саме, у порушення вимог ст. 109 КПК України у долученому до клопотання прокурора Реєстрі не міститься: 1) жодних даних про залучення слідчим до участі у кримінальному провадженні законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру (його прізвище, адреса та засоби зв`язку); 2) даних про факт відкриття матеріалів законному представнику.
Крім того, доказів виконання вимог ч. 1 ст. 293 КПК України не містять, а ні додатки до обвинувального акта (відсутня розписка законного представника про отримання зазначених документів), а ні Реєстр.
Приймаючи до уваги вищезазначене, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність клопотання прокурора вимогам кримінального процесуального кодексу України, та необхідності у зв`язку з цим його повернення прокурору, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, є очевидним і не викликає будь-яких сумнівів.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та що клопотання складено відповідно до вимог КПК України, є безпідставними, оскільки суперечать наявним в матеріалах даним.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4