ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/258/22 Справа № 211/3163/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №00000123 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 28.10.2019 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст. ст.187 ч.4, 187 ч.3, 70 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 09.03.2020 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст. ст.187 ч.4, 71 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; 15.04.2021 звільнився по відбуттю покарання.

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду встановлено, що 25.04.2021 року близько 21:30, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на облаштованій столами та стільцями літній площадці біля магазину Делві по АДРЕСА_3 де в них розпочавсь словесна суперечка, в ході якої обидва висловлювались у бік один одного нецензурною лайкою.
В ході суперечки у ОСОБА_8 , на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, із метою помсти за нанесену в ході сварки образу, раптово виник злочинний намір, направлений та спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , знаходячись поряд в положенні стоячи перед ОСОБА_9 , умисно, цілеспрямовано, правою рукою, у якій тримав предмет із колючо-ріжучими властивостями, схожий на ніж, наніс один удар в область лівої частини грудної клітини.
В результаті дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було завдано тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого наскрізного колото-різаного поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітини, які виникли від ударної дії предмету із колючо-ріжучими властивостями, що згідно висновка експерта №607 від 11.05.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень які спричинили короткочасний розлад здоров?7;я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день) П.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 р №6.
В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 , легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.09.2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановити 1 рік, покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухваленню свого вироку.
Зауважує, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років, ніде не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, вчинив нове правопорушення через 10 днів після відбуття попереднього покарання, що, на думку прокурора, свідчить, про небажання обвинуваченого ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, в судових дебатах підтримала таку ж позицію.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження: події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також виду і розміру завданої шкоди, що, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.
Однак, судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону було дотримано не в повному обсязі.
Як убачається з журналу судового засідання суду першої інстанції від 15 вересня 2021 року, технічного запису його фіксації та вироку суду, судовий розгляд провадження у суді першої інстанції здійснювався у спрощеному порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, у вироку на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого проступку суд послався на те, що він вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у скоєному щиро покаявся і пояснив обставини подій таким чином, як вони викладені у вироку.
Як убачається з технічного запису судового засідання, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав вину у скоєнні кримінального правопорушення, а тому, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Разом з цим, суд, в порушення ст. 349 КПК України, здійснив судовий розгляд провадження у спрощеному порядку протягом шістнадцяти хвилин, фактично без допиту обвинуваченого, який у сукупності тривав близько двох хвилин, поклавши в основу вироку визнання ним вини та щире каяття у скоєному, до того ж це стало єдиним та вирішальним доказом у справі, оскільки інші докази на підтвердження вини ОСОБА_8 у вироку суду не зазначені, тим самим порушивши його право на захист від пред`явленого обвинувачення.
Таким чином, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України в даному конкретному випадку є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження і з метою забезпечення прав всіх учасників цього провадження, вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги прокурора, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, в ході якого необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
Разом з цим, у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог статей 370, 419, ч. 2 ст. 416 КПК України він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що якщо під час нового розгляду кримінального провадження не буде встановлено інших обставин, які можуть вплинути на висновки суду щодо розміру покарання ОСОБА_8 при підтвердженні винуватості останнього в попередньому обсязі обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, призначене йому покарання слід вважати таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного та його особі внаслідок м`якості.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4