Справа № 461/784/22
Провадження № 1-кс/461/540/22
скаржниця звернулася до слідчого судді з даною скаргою, в якій просить:
-поновити термін на оскарження, згідно ст. 117 КПК України, у зв`язку з хворобою;
-винести ухвалу, згідно ст. 23 Закону України " Про доступ до публічної інформації" про накладання адміністративного штрафу на відповідачів за необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації;
-зобов`язати відповідачів по справі виконати ухвали Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2020р. та 26.03.2021 року в повному обсязі;
Подану скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що 27.01.2022 року вона отримала від заступника начальника слідчого відділу Василя Васько простим листом, надісланим 25.01.2022 року, датованим 06.01.2022 року №Д167-зі/37/02/10-22, відповідь, яка не відповідає її інформаційному запиту від 28.12.2021 року. Скаржниця вважає, що дана відповідь на запит надано з порушенням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації''.
Крім того, скаржниця вказує, що оскільки слідчі усіх рівнів, прокурори усіх рівнів саботують виконання рішення Національного суду, зокрема суддів Галицького районного суду м. Львова, вона змушена звертатись до суду, відповідно ст. 303 ч. 1, 304 ч. 1 КПК України зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчих, прокуратури, дізнавачів чи прокурорів передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України.
Враховуючи те, що останній лист вона отримала 27.01.2022 р., термін на оскарження вказаної бездіяльності вона не пропустила, але якщо суд вважає, що він пропущений, просить поновити термін на оскарження бездіяльності слідчих та прокурорів Львівської області та м. Львова, згідно ст. 117 КПК України, у зв`язку з хворобою.
Скаржниця у судове засідання не з`явилася, згідно скарги просить провести розгляд у її відсутності.
Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням наведених положень вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності скаржника.
Представники суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Отже, виходячи з наведеного, слідчий суддя не вбачає підстав для оцінки та вирішення питань наведених у мотивувальній та прохальній частинах скарги під пунктами 2 та 3, оскільки такі стосуються питань, які регламентуються ЗУ «Про доступ до публічної інформації», а не КПК України, отже такі виходять за межі компетенції слідчого судді.
Оцінюючи решту скарги, слідчий суддя враховує наступне.
Зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.
Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.
Однак, ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №263/19/20 (провадження №51-420впс20).
Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Як вбачається зі скарги вона подана, серед іншого, з приводу бездіяльності службових осіб Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Відповідно до інформації, яка розміщення на офіційному сайті Головного управління Національної поліції у Львівській області, адресою місцезнаходження Львівського районного управління поліції №1 є м. Львів, вул. Романчука, 18, що відноситься до юрисдикції Личаківського району м. Львова, тобто перебуває поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.
Таким чином слідчий суддя не розглядає питання щодо законності дій чи бездіяльності вказаного управління поліції, оскільки це питання виходить за межі його компетенції.
Зі змісту скарги також вбачається, що ОСОБА_3 перелічує у ній та наводить доводи щодо різних підрозділів Національної поліції України та прокуратури.
Разом з тим, з наведеного скаржницею переліку підрозділів Національної поліції України та прокуратури до юрисдикції слідчого судді Галицького районного суду міста Львова відноситься лише Головне управління Національної поліції України та Львівська обласна прокуратура.
Отже, виходячи з наведеного, слідчий суддя розглядає та оцінює дану скаргу лише в частині яка стосується саме Головного управління Національної поліції України та Львівської обласної прокуратури.
В свою чергу, з відповіді на запит долученої скаржницею до матеріалів справи та витягу з ЄРДР вбачається, що вказане кримінальне провадження закрито. Таким чином, вважаю за необхідне роз`яснити скаржниці право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження до належного суду, в даному випадку Личаківського районного суду м. Львова, оскільки адресою місцезнаходження Львівського районного управління поліції №1, тобто органу досудового розслідування, є м. Львів, вул. Романчука, 18, що відноситься до Личаківського району м. Львова, тобто перебуває поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.
Виходячи з наведеного, слід також роз`яснити скаржниці, що згадані вище положення процесуального законодавства, які узгоджуються з зазначеною вище позицією Верховного Суду, визначають, що в порядку ст. 303 КПК України дії або бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути оскаржені виключно за місцем знаходження органу досудового розслідування.
Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Отже, оцінюючи доводи скаржниці щодо поважності причин пропуску звернення зі скаргою до слідчого судді, вважаю, що наведені ОСОБА_3 причини, пов`язані зі станом здоров`я, є поважними, а тому такий процесуальний строк слід поновити.
Стосовно доводів скаржниці щодо невиконання ухвал слідчих суддів Галицького районного суду міста Львова, слід відзначити наступне.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.
У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.
Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Також, як зазначено вище, статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Отже, стосовно інших заявлених вимог скаржника, слідчий суддя, також враховує наступне.
З долучених до скарги матеріалів вбачається, що за результатами розгляду скарг ОСОБА_3 до слідчих суддів Галицького районного суду міста Львова були постановлені відповідні ухвали щодо зобов`язання уповноважених службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури вчинити певні процесуальні дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Зі змісту ст. 533 КПК України вбачається, що ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з наведених норм закону, доводів та мотивів, а також зважаючи на те, що матеріали скарги не містять даних про виконання уповноваженими службовими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури ухвал слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.03.2021 року (справа №461/2310/21, провадження №1-кс/461/1785/21) та від 06.09.2021 року (справа №461/7383/21, провадження №1-кс/461/4939/21), приходжу до висновку, що за результатами розгляду скарги слід зобов`язати наведених уповноважених службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури повідомити скаржницю про виконання зазначених ухвал слідчого судді Галицького районного суду м. Львова.

В свою чергу, вимоги скаржниці щодо зобов`язання виконати ухвалу слідчого судді від 18.12.2020 року задоволенню не підлягають, адже наведена ухвала стосується Галицького відділу поліції ГУ НП України у Львівській області, правонаступником якого є Львівське районне управління поліції №1, яке не знаходиться на території Галицького району міста Львова, а тому, оскільки ці вимоги виходять за межі повноважень слідчого судді Галицького районного суду міста Львова, вони задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк процесуальний строк звернення зі скаргою до слідчого судді.

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури (осіб уповноважених на розгляд та виконання ухвал слідчого судді) повідомити ОСОБА_3 про виконання ухвал слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.03.2021 року (справа №461/2310/21, провадження №1-кс/461/1785/21) та від 06.09.2021 року (справа №461/7383/21, провадження №1-кс/461/4939/21), у спосіб та строки визначені КПК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1