Справа № 932/6895/21
Провадження № 1-кс/932/3676/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий прохає накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити державним реєстраторам та іншим особам, які уповноважені вчиняти реєстраційні дії, вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна стосовно цієї квартири, зобов`язати департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону вчинення реєстраційних дій щодо квартири, заборонити розпоряджатися будь-яким чином майном квартирою АДРЕСА_2 та використовувати його з метою попередження пошкодження, псування та знищення майна.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000861 від 20.08.2021 року.

Так, до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про злочин від ОСОБА_3 , в якому остання повідомила, що група осіб підробили офіційний документ договір купівлі-продажу квартири від 22.05.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстрованим №297 та шахрайськими діями заволоділи чужим майном квартирою АДРЕСА_2 , що належала покійному ОСОБА_8 на праві приватної власності, чим завдали потерпілій, як спадкоємцеві значної матеріальної шкоди.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько потерпілої - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Заповіту померлий не складав.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 була його матір, бабуся потерпілої - ОСОБА_9 , яка із заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак спадщину прийняла на підставі ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №6403 від 30.04.2021р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Заповіту померла не складала.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 був її син, батько потерпілої - ОСОБА_10 , який із заявою про прийняття спадщини не звертався, однак спадщину прийняв на підставі ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрованим та постійно проживав зі спадкодавцем, що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №6404 від 30.04.2021 р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько потерпілої ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яку він прийняв після смерті матері ОСОБА_9 на підставі ст. 1268 ЦК України, однак до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом не звертався.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 є його дочка, потерпіла ОСОБА_3 .

В строки передбачені чинним законодавством вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, за наслідками чого приватним нотаріусом зареєстровано спадкову справу №675455555 (номер у нотаріуса 22/2021), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64457878 від 21.04.2021р.

В ході вказаної вище спадкової справи, приватним нотаріусом ОСОБА_11 витребувано із КП «ДМБТІ» ДМР інформацію про зареєстроване право власності на спадкове майно, де відповіддю начальника виробничого відділу КП «ДМБТІ» ДМР ОСОБА_12 №4831 від 27.04.2021р. повідомлено, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності, що належить гр. ОСОБА_8 , на підставі свідоцтва про право власності від 18.08.2010р., виданим виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №31273906.

Додатково, відповіддю начальника виробничого відділу КП «ДМБТІ» ДМР ОСОБА_12 №9232 від 19.07.2021р. надані засвідчені копії правовстановлюючого документу (з витягом про реєстрацію) на згадану вище квартиру, що підтверджує право власності станом на 31.12.2012р. за ОСОБА_8 .

Також в ході досудового розслідування встановлено, що спадкове майно, яке складається із квартири АДРЕСА_2 , в період часу коли була відкрита спадкова справа за заявою потерпілої, була відчужена третім особам на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2021р.. який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , зареєстрованим в реєстрі за №239 (адреса нотаріуса - АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №7604).

З договору купівлі-продажу квартири вбачається, що гр. ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , яка іменується як «Продавець», повідомивши, що квартира належить їй на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22.05.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстрованим №297. продала, гр. ОСОБА_15 РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 . яка іменується ЯК «Покупець» квартиру АДРЕСА_2 , в той час як з відповіді КП «ДМБТІ» ДМР №9232 від 19.07.2021р. вбачається, що право власності станом зареєстроване за ОСОБА_8 .

На теперішній час в органу досудового розслідування є всі обґрунтовані підстави вважати, що квартира АДРЕСА_2 , відповідає вимогам ст. 98 КПК України, адже вона є об`єктом злочинного посягання. Крім того, незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до неправомірного відчуження квартири третім особам, що в подальшому унеможливить реалізацію спадкових прав потерпілої.

З цих підстав сторона обвинувачення просить клопотання задовольнити та накласти арешт на спірну квартиру.

В судове засідання слідчий не з`явився, причини неявки не повідомив. Неявка слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник власника майна клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника власника майна, вивчивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Поняття речових доказів визначено у ст. 98 КПК України, відповідно до якої доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абз. другого частини першої ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000861 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном потерпілої ОСОБА_3 , а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 серпня 2021 року вказана квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000861 від 20.08.2021 року.

Приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_2 може бути використана як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна та збереження цього речового доказу, слідчий суддя вважає, що дійсно існують підстави для накладання арешту на це майно.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, для унеможливлення подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб, що може призвести до втрати цього майна та ускладнить її повернення законному власнику, слідчий суддя вважає можливим накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження цим майном.

Вимоги щодо заборони державним реєстраторам та іншим особам, які уповноважені вчиняти реєстраційні дії, вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна стосовно цієї квартири, зобов`язання департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону вчинення реєстраційних дій щодо квартири, задоволенню не підлягають, оскільки за змістом ст. ст. 170, 173, 175 КПК України до повноважень слідчого судді віднесено право накладання арешту майна, скасування арешту майна, встановлення заборони володіння, користування та розпорядження майном. Інших повноважень КПК України не передбачає, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта майна 101, з позбавленням права на відчуження та розпорядження.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1