ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/888/22 Справа № 436/6042/12 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Головуючий суддя - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року та визнання виконавчого листа виконавчого провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року та визнання виконавчого листа виконавчого провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 таким, що не підлягає виконанню.

Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначає, що з системного аналізу норм матеріального та процесуального права, слід дійти висновку, що ані положеннями КК України, КПК України, КВК України, ЗУ України «Про виконавче провадження», ані жодними іншими нормативно-правовими актами України не передбачено звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженого, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку саме судами та постановлення з цього питання відповідної ухвали суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить постановити ухвалу якою звільнити від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке є його власністю, засудженого ОСОБА_8 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, та визнати виконавчий лист виконавчого провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність, тому що, ОСОБА_8 відбув основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Вказує на те, що на теперішній час не по провині засудженого не виконано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а особа засуджена до певного виду покарання не може перебувати в постійному очікуванні.

Зазначає про те, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені органи призначені особі покарання протягом певних строків.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 КК України.), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює, 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Положення ст. 12 КВК України передбачають, що органи державної виконавчої служби виконують покарання у виді конфіскації майна у випадках та в порядку, передбачених цим Кодексом та законами України.
Відповідно до ст. 48 КВК України, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно ст. 49 КВК України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління. Не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах пов`язаних з виконанням функцій представника влади строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2013 року, вирок суду від 28 листопада 2012 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2014 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2013 року змінено пом`якшене призначене покарання ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах пов`язаних з виконанням функцій представника влади строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. На теперішній час ОСОБА_8 відбув основне покарання у вигляді позбавлення волі, додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна в дохід держави не виконано.
Відповідно до листа № 8993 від 09 липня 2012 року від КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, станом на 04 липня 2012 року за ОСОБА_8 зареєстровно: квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданої КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР № 8993 від 09 липня 2012 року, ОСОБА_8 з 08 серпня 2008 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування.
Начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було надано відповідь про те, що згідно даних Єдиного реєстру виконавчих проваджень та перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що на виконанні у відповідному відділу не перебувало виконавче провадження щодо конфіскації майна ОСОБА_8 .
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ані положеннями КК України, КПК України, КВК України, ЗУ України «Про виконавче провадження», ані жодними іншими нормативно-правовими актами України не передбачено звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженого, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку саме судами та постановлення з цього питання відповідної ухвали суду, через те, що ч. 2 ст. 80 КК України чітко врегульовані строки давності виконання вироку суду щодо додаткових покарань, які визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах пов`язаних з виконанням функцій представника влади строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2013 року, вирок суду від 28 листопада 2012 року залишено без змін.
Станом на час розгляду провадження судом першої інстанції, а саме 20 грудня 2021 року, сплинуло більше 8 (восьми) років з моменту набрання вироком законної сили та, відповідно, закінчились визначені кримінальним законодавством України строки давності виконання додаткових покарань, які чітко врегульовані ст. 80 КК України, а саме, вони визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, а також те, що на даний час додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не виконано, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні усі необхідні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень, які зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, а саме неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року та визнання виконавчого листа виконавчого провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 таким, що не підлягає виконанню скасувати.
Постановити нову, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , звільнити ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2012 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання зазначеного вироку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4