04.11.2021
Справа №642/7247/21
Провадження №1-кс/642/4119/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 13 вересня 2021 р.,-
встановив:
До суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 13.09.2021 про закриття кримінального провадження №0000223.
В обґрунтування скарги посилається на те, що 13.09.2021 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_5 було закрито кримінальне провадження №0000223, відомості про яке внесені 19.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Оскаржувану постанову заявник вважає невмотивованою, незаконною, а досудове розслідування проведеним неповно, без здійснення всіх необхідних слідчих дій.
Заявник в судовому засіданні доводи скарги підтримав, прохав її задовольнити.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, допитавши у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В провадженні слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження, дані про яке внесені 19.05.2021 до ЄРДР №0000223 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, за заявою ОСОБА_3 щодо одержання неправомірної вигоди, на думку заявника, процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0005357 від 01.09.2016 ОСОБА_7 від осіб, які є свідками у провадженні, за непритягнення останніх до кримінальної відповідальності.
13.09.2021 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження було закрито, на підставі п 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий зазначив наступне.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005357 від 01.09.2016 за фактом нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 КК України. За результатом досудового розслідування обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 10.11.2016 направлено до Київського районного суду м.Харкова для розгляду по суті. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2019 ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки. На вирок суду прокурором, потерпілим, обвинуваченим та його захисником подані апеляційні скарги. За результатами апеляційного розгляду 21.04.2020 ухвалою Харківського апеляційного суду вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. На цей час судовий розгляд триває.
В ході досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 .
Орган досудового розслідування оцінює твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , щодо одержання неправомірної вигоди у сумі 8000 доларів США процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0005357 ОСОБА_7 критично, оскільки надані ними свідчення об`єктивно спростовуються свідченнями наданими в ході досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , та жодним чином окрім свідчень самого заявника не підтверджуються.
Зі свідчень ОСОБА_3 вбачається, що йому начебто зі слів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були свідками у кримінальному провадженні №0005357, стало відомо, що підозрюваним у кримінальному провадженні №0005357 ОСОБА_8 надавались грошові кошти у сумі 8000 доларів США . Але кому саме було надано зазначено суму грошових коштів, та за що, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про це ОСОБА_3 не зазначили. При цьому на думку ОСОБА_3 , зазначену суму одержав процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0005357. Однак, думка заявника в ході досудового розслідування не підтвердилась, а навпаки спростована наданими свідченнями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 .
Як свідчать матеріали справи, у кримінальному провадженні не йдеться про можливе вимагання у ОСОБА_3 і можливе надання ним неправомірної вигоди.
Тобто, під час проведення досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Таким чином, у ході досудового розслідування виконано всі необхідні слідчі дії з метою встановлення істини, забезпечення повноти та неупередженості розслідування, проте здобуті слідством докази свідчать про відсутність складу злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України у діях процесуального керівника у кримінальному провадженні №0005357 від 01.09.2016
Разом з тим, суд зазначає, що ч. ст. 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Статтею 284КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 2, 284КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Частиною 5 ст. 110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання;особу, якій належить виконати постанову;можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В ч. 1 ст. 92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. За ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Зважаючи на наведене, судом критично сприймаються вказівки у скарзі, щодо допитів інших осіб, а саме: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у кримінальному провадженні №0000223, оскільки з досліджених у судовому засіданні матеріалів вказаного кримінального провадження не вбачається сама можливість даних осіб бути обізнаними та бути носіями доказової інформації щодо факту розслідуваного кримінально-караного діяння. Щодо недослідження матеріалів кримінальних проваджень, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №, № 0005257, 0005856, електронних носіїв офіційного фіксування технічними засобами судового розгляду справ Київським районним судом м. Харкова, в яких прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 був процесуальним керівником, недослідження матеріалів у справі №640/20158/16-к від 02.08.2017 р. /свідчення ОСОБА_17 /, від 04.10.2017 р. /свідчення ОСОБА_10 /, від 19.12.2017 р /свідчення ОСОБА_18 , ОСОБА_8 /, в ході здійснення досудового розслідування слідчим та судового розгляду судом необхідність такого дослідження за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не встановлено.
Слідчим у постанові всебічно і повно обгрунтовано прийняте законне рішення про закриття кримінального провадження, логічно та виважено наведено посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. За належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, постанова слідчого у повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.
Таким чином, виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є достатньо обґрунтованою, всебічно проведено перевірку по даному кримінальному провадженню здобутим доказам, виконано всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 13 вересня 2021 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1