Справа № 991/6645/21
Провадження № 11-сс/991/612/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.09.2021 залишено без задоволення скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

На вказану ухвалу представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та просить: скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.09.2021; зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ внести до ЄРДР відомості із заяви ОСОБА_6 від 16.09.2021 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, суддею Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 ; визнати ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні, передбаченому ч.1 ст.364 КК України, та зобов`язати НАБУ видати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки; зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ, яка внесла відомості до ЄРДР, через 24 години із моменту внесення відомостей, надати адвокату ОСОБА_7 витяг із ЄРДР.

Стверджує про наявність таких обставин.

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду, не маючи на те повноважень, передбачених КПК України, дав оцінку заяві ОСОБА_6 від 16.09.2021 про вчинення кримінального правопорушення суддею Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 , передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Дані, наведені у заяві ОСОБА_9 від 16.09.2021, свідчать про склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, зокрема, про суб`єкт, об`єкт, об`єктивну сторону. Суб`єктивну сторону злочину можливо з`ясувати виключно у процесі здійснення досудового розслідування. Заява ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.214 КПК України.

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 в ухвалі зазначила неправдиві дані про наявність відеокамер на місці вчинення злочину, врахувала необхідність відшукування паливно-мастильних матеріалів за відсутності висновку експертизи, не перевірила наданих працівником ГУНП в Черкаській області даних.

Відповідно до висновку, викладеного в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11.10.2019 у справі № 910/377/19, зі змісту ст.214 КПК України слідує, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР із подальшим закриттям кримінального провадження на підставі ст.284 КПК України.

Згідно з п. п. 1.1 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затвердженого на засіданні Зборів суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2016, визначений ч.1 ст.214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

ОСОБА_6 та представник НАБУ, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, а також не повідомили про поважні причини свого неприбуття, тому відповідно до ч.4 ст.405 КПК України апеляційна скарга розглядається без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на підтримання вимог апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

05.03.2021 у справі № 694/389/21 слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 постановила ухвалу, якою частково задовольнила клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про проведення обшуку та надала дозвіл на проведення обшуку будинку, господарських споруд, прибудов різного типу, підвальних приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання та власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання паливно-мастильних матеріалів, які могли бути використанні для підпалу, засобів та знарядь вчинення підпалу.

17.03.2021 на підставі ухвали слідчої судді ОСОБА_8 від 05.03.2021 старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області провів обшук та склав відповідний протокол обшуку від 17.03.2021.

16.09.2021 ОСОБА_6 направив до НАБУ заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.364 КК України, щодо судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8

20.09.2021 вищевказана заява надійшла до НАБУ та зареєстрована за № К-12215.

24.09.2021 представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 направив до слідчого судді Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

27.09.2021 в.о. Керівника Управління НАБУ направив ОСОБА_6 лист, зареєстрований за № 111-188/29610, про відсутність достатніх правових підстав для внесення відомостей за його заявою до ЄРДР.

Відмовляючи у задоволенні скарги слідчий суддя виходив із того, що доводи заяви ОСОБА_6 від 16.09.2021 ґрунтуються на його незгоді із прийнятим судом рішенням у справі № 694/389/21, що дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії щодо початку досудового розслідування кримінального провадження згідно зі ст.214 КПК України, та, відповідно, необхідність відмови у задоволенні вимог скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, ч.1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. При цьому в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, із наведеного слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність у заяві або повідомленні даних про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У заяві про кримінальне правопорушення від 16.09.2021 ОСОБА_6 вказав на ймовірне вчинення суддею Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Однак обставин, які б підтвердили чи свідчили про вчинення суддею ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення, заявником не наведено.

Викладені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, є лише припущенням заявника, який незадоволений результатом розгляду клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, та не містять обставин для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке розпочинається лише на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для позапроцесуального оскарження рішення судді ОСОБА_8 у справі № 694/389/21.

А тому правильним є висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 .

Також безпідставною є вимога представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 визнати ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні, передбаченому ч.1 ст.364 КК України, зобов`язати уповноважену особу НАБУ видати витяг із ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим, оскільки відсутній факт наявності заяви про вчинення кримінального правопорушення, яким завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, немає підстав для розгляду питання про набуття прав і обов`язків потерпілого.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, оскільки судами повинні враховуватись лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, висновки інших судів, у тому числі апеляційних та інших, наведених в узагальненнях, правового значення не мають.

Тому посилання в апеляційній скарзі на висновки апеляційного суду, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ визнаються колегією суддів неспроможними.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 в ухвалі зазначила неправдиві дані про наявність відеокамер на місці вчинення злочину, врахувала необхідність відшукування паливно-мастильних матеріалів за відсутності висновку експертизи, не перевірила наданих працівником ГУНП в Черкаській області даних, фактично є твердженням про умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або іншого грубого порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків, яке виключає наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до цитування ознак складу злочину, переліку правових норм КК та КПК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно із ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Із огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 вересня 2021 року без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4