Провадження № 1-в/638/690/21
УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення,
встановив:
13.09.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харків надійшло вищевказане клопотання.
У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.
Засуджений підтримав заявлене клопотання.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 просив суд врахувати у термін покарання його перебування в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з 19.09.2018 р. по 25.07.2019 р.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
У відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведення судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2019 року визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст 70 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, призначене покарання поглинено покаранням призначеним за вироком Долгінцевського районного суду міста Кривого Рогу від 15.04.2019 року та остаточно призначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання рахувати з 19.09.2018 року.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_4 під варту був взятий після того як, набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до Правового висновку Великої палати Верховного суду, п. 103. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Тобто аналізуючи правовий висновок ВП ВС можливо дійти висновку, що для застосування Закону № 2046-VIII повинна бути наявна сукупність таких факторів як: 1) злочин повинен бути вчинений до 20.06.2017 року; 2) до особи повинні застосовуватись заходи попереднього ув`язнення, або щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення.
Враховуючи, що ОСОБА_4 під варту був взятий у 2018 році, тобто після того, як набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, до ОСОБА_4 не може застосовуватись дія Закону № 2046-VIII.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_4 у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 72, 369, 371, 372 КПК України, суд,
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2021 року.
Суддя