Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1903/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000115 від 09.11.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 08.11.2021 року, а саме:
- гужової повозки, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження і користування майном;
- лісопродукції породи сосна (лісоматеріали круглі) в кількості 9 сортиментів, довжиною по 4,5 метри кожен, різного діаметру, без бирок та відповідних документів шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відчуження, розпорядження і користування майном.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просить його задоволити, проте вважає, що арешт на гужову повозку слід накласти шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження і розпорядження вказаним майном, без обмеження права користування та з передачею гужової повозки власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання. В решті клопотання підтримує без змін.
Власник майна ОСОБА_5 , а також користувач майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, приходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що 08.11.2021 року, близько 16 год. 00 хв. в с. Михайлівка, Коростенського району, Житомирської області, по вул. Рад, працівниками СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області було виявлено гужову повозку, яка належить ОСОБА_5 з навантаженою в ній лісопродукцією породи сосна, в кількості 9 сортиментів різного діаметру та довжиною 4,5 метри кожна, без бирок та відповідних документів.
Також, у вищевказаній повозці перебував гр. ОСОБА_6 .
За даним фактом слідчим відділенням відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області 09.11.2021 року розпочато кримінальне провадження № 0000115 за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 185 КК України.
08.11.2021 року в ході огляду місця події було виявлено та вилучено гужову повозку, на якій знаходилась лісопродукція породи сосна в кількості 9 сортиментів різного діаметру та довжиною по 4,5 метри кожен, без відповідних дозвільних документів.
Відповідно до постанови слідчого від 09.11.2021 року гужову повозку та лісопродукцію породи сосна (лісоматеріали круглі) в кількості 9 сортиментів, довжиною по 4,5 метри кожен, різного діаметру, без бирок та відповідних документів, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
Відповідно до постанови слідчого від 09.11.2021 року гужову повозку визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення по кримінальному провадженню.
Клопотання обґрунтоване тим, що гужова повозка та 9 сортиментів лісопродукції породи сосна є знаряддям і предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому згідно ст. 98 КПК України підлягають обов`язковому вилученню з метою збереження та подальшого дослідження, а у випадку не накладення арешту на них, можуть бути зіпсовані, знищені, пошкоджені, перетворені, реалізовані.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Визнання стороною обвинувачення майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя зазначає, що в клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування гужовою повозкою призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.
Крім того, слід зазначити, що на території відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відсутній спеціальний майданчик для зберігання речових доказів.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково із застосуванням найменш обтяжливого способу арешту у вигляді заборони відчуження та розпорядження гужовою повозкою та у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування лісопродукцією породи сосна (лісоматеріали круглі) в кількості 9 сортиментів, довжиною по 4,5 метри кожен, різного діаметру, без бирок та відповідних документів, оскільки вказане майно має доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказів необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, а ступінь втручання у права та свободи володільця виправдовуюся потребами досудового розслідування.
У даному випадку застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадян та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000115 від 09.11.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задоволити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 08.11.2021 року, а саме:
- гужову повозку, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, а також розпорядження вказаним майном та передати гужову повозку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ;
- лісопродукцію породи сосна (лісоматеріали круглі) в кількості 9 сортиментів, довжиною по 4,5 метри кожен, різного діаметру, без бирок та відповідних документів шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відчуження, розпорядження і користування майном.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1