03.09.2021
Справа № 642/4995/21
Провадження № 1-кс/642/2511/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 20.07.2021 про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню №00000091 від 13.01.2021,-
встановив:
29.07.2021 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга, в якій підозрюваний ОСОБА_3 просить скасувати рішення старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 у формі постанови від 20.07.2021 про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 , щодо перевірки ОСОБА_5 на предмет участі у інших корупційних кримінальних провадженнях, розсекречення всіх матеріалів НСРД та не знищення матеріалів НСРД.
Скарга обґрунтована тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
13.07.2021 на ім`я слідчого підозрюваним подано клопотання про перевірку ОСОБА_5 на предмет участі у інших корупційних кримінальних провадженнях, розсекречення всіх матеріалів НСРД та не знищення матеріалів НСРД.
26.07.2021 року підозрюваним ОСОБА_3 отримано постанову слідчого від 20.07.2021 про відмову у задоволенні клопотання, яка обгрунтована тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 було допитано в якості свідка, дослідження фактів, які б підтверджували або спростовували факт участі ОСОБА_5 у інших кримінальних провадженнях у будь-якому статусі не є предметом дослідження у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.01.2021 та не має будь-якого доказового значення. Також зазначено, що розсекречення і збереження (не знищення) інформації отриманої в ході проведення НСРД не в ходить до кола повноважень слідчого.
Зазначає, що постанова слідчого необгрунтована, оскільки не містить спростування заявленої підозрюваним необхідності проведення дій, вказаних в клопотанні, також посилається на те, що клопотання було розглянуто слідчим з порушенням строку, встановленого ст. 220 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні позицію, висловлену у скарзі, підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю та просив відмовити в задоволенні скарги. Окрім того зазначив, що на даний час надати матеріали кримінального провадження для огляду в судовому засіданні не вбачається можливим, оскільки відбувається безпосереднє ознайомлення із вказаними матеріалами в порядку ст. 290 КПК України.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України, дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності слідчого.
Заслухавши пояснення завника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Вбачається, що підозрюваний ОСОБА_3 звернувся на ім`я слідчого із клопотанням від 06.07.2021 про перевірку ОСОБА_5 на предмет участі у інших корупційних кримінальних провадженнях, розсекречення всіх матеріалів НСРД та не знищення матеріалів НСРД, яке отримано слідчим ОСОБА_4 16.07.2021 року.
20.07.2021 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 прийнято рішення у формі постанови про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного від 16.07.2021, пославшись на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 було допитано в якості свідка, дослідження фактів, які б підтверджували або спростовували факт участі ОСОБА_5 у інших кримінальних провадженнях у будь-якому статусі не є предметом дослідження у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.01.2021 та не має будь-якого доказового значення. Також зазначено, що розсекречення і збереження (не знищення) інформації отриманої в ході проведення НСРД не в ходить до кола повноважень слідчого.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед детективом.
Згідно ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання (про виконання будь-яких процесуальних дій) повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Вимоги до змісту постанови детектива визначені ч. 5 ст. 110 КПК України, в якій, зокрема, вказано, що в мотивувальній частині постанови повинні міститися відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Аналізуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.
Тобто за відсутності обґрунтованого клопотання неможливим є його задоволення.
Крім цього, розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.
Встановлення підстав для задоволення клопотання є дискреційними повноваженнями слідчого і за змістом ст. 40, 220 КПК України слідчий суддя не уповноважений надавати йому вказівки, яке рішення прийняти.
Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК України. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Щодо вимог скарги ОСОБА_3 про недотримання слідчим строку розгляду клопотання, встановленого ст. 220 КПК України, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2021 клопотання надійшло до Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, в постанові слідчим зазначено, що ним отримано клопотання 16.07.2021 та постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання винесена 20.07.2021, тобто в межах процесуального строку, встановленого ст. 220 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови про відмову в задоволенні клопотання слідчий діяв в межах норм діючого законодавства, дана постанова є обґрунтованою та вмотивованою, втручання у досудове розслідування не допускається, а протиріччя, у разі їх наявності, можуть бути усунуті в ході судового розгляду, а тому скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 91, 93, 95, 110, 220, 303 - 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 20.07.2021 про відмову в задоволенні клопотання по кримінальному провадженню №00000091 від 13.01.2021 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст складено 03.09.2021
Слідчий суддя ОСОБА_1 .