Провадження № 1-кп/522/152/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001830 від 27.07.2019 р. відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою. Так, в судовому засіданні прокурор наполягала на необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою та зазначила про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які було враховано судом при обранні йому міри запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строку тримання під вартою.
Захисник - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з наступних підстав.

Мотиви суду

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який карається позбавленням волі до 10 років.
Між тим, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не є підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів суд до уваги не бере, з огляду на те, що станом на сьогоднішній день відносно ОСОБА_3 безперервно, терміном понад два роки діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими, вік та стан здоров`я.
Також суд звертає увагу на те, що у обвинуваченого ОСОБА_3 наявні місце реєстрації та місце проживання, що надає можливість суду обрати відносно останнього міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» (974_433) (Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та належне виконання ним процесуальних обов`язків.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобвий домашній арешт з покладенням на нього низку обов`язків, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 ,строком на 60 днів, тобто до 13.03.2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- повідомляти прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;
- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001830 від 27.07.2019 р., з метою уникнення впливу на зазначених осіб щодо зміни свідчень.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: