УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції з
ДУ «Арбузинська ВК №83»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі засуджений, зауважує суд не зверну уваги на те, що він працював на промзоні, проте не офіційно, а тому цих даних не має в матеріалах його особової справи, здобув робітничі спеціальності за період відбування покарання, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що станом на момент звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного судом за умисні особливо тяжкі злочини ОСОБА_5 відбуто частини покарання, а тому, на думку захисника, є наявність передумови застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
29 липня 2021 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що він був засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року за ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 194 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. З 23 квітня 2012 року відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)». На даний час відбув частини покарання, характеризується позитивно, працевлаштований, заохочувався 10 разів, вину у вчиненні злочину визнає, тому своє поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. за такого просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021р. відмовлено у задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Відмовляючи в задоволенні клопотання суд зазначив, що матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку вимог апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 194 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 26.02.2011 року, а з 23.04.2012р. у ДУ «Арбузинська ВК №83» кінець строку 11.01.2025р., на час розгляду апеляційної скарги відбув як 2/3 строку покарання.

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_8 відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України працевлаштований на посаду кочегара, до праці ставиться сумлінно, свої трудові обов`язки виконує в повному обсязі, постійно проявляє трудову ініціативу. До дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз за збереження заборонених предметів. На даний час стягнення погашене в установленому законом порядку. Десять разів заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, при спілкуванні ввічливий, чесний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ними належний догляд. Відповідально ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування та має достатній рівень необхідних навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться відповідально. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Бере участь у роботі самодіяльних організацій, підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки.

Комісією колонії від 28 січня 2020 року протокол засідання комісії № 2 засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення та у застосуванні ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення, протокол засідання комісії № 7 від 14 квітня 2021 року. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2020 року у задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої ним частини строку покарання на більш м`яке у виді обмеження волі - відмовлено. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 травня 2020 року ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2020 року залишено без змін.

Щодо заохочень засудженого, то до початку 2019 рок такі носили не систематичний характер, оскільки мали місце у 2014, 2017 та 2018 роках, по одному заохоченню за рік, що свідчить про роботу засудженого, однак не вказує на сумлінне ставлення до неї. У 2019 році засуджений мав три заохочення, проте, у сукупності з вищевикладеним це говорить про те, що сумлінне ставлення до праці у нього формувалось лише у 2019 році. У 2020 році засуджений має чотири заохочення, а за вісім місяців 2021 року засуджений має одне заохочення.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, не відбулось суттєвих змін у його особистості, останній не довів, що готовий до самокерованої, правослухняної поведінки, а наявність заохочень, які мають не стабільний характер, вказує на те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, тому потребує подальшого виховного впливу.

Крім цього, ОСОБА_5 раніше був засуджений за тяжкий злочин і подальше вчинення особливо тяжких злочинів через нетривалий проміжок часу, дає підстави говорити, що засуджений не зробив належних висновків для себе і не бажав стати на шлях виправлення. Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній засуджений за особливо тяжкі злочини, вину визнав частково, що судом було розцінено як спробу уникнути покарання. Вироком встановлено, що діями засудженого було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 30000 грн., однак жодних відомостей про її відшкодування або хоча б частини, матеріали особової справи не містять, а тому посилання апелянта про те, що він відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, апеляційній суд не бере до уваги та вважає непідтвердженим.

Таким чином, доводи засудженого про те, що він став на шлях виправлення не підтверджується матеріалами особової справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає. За такого, апеляційні скарги засудженого та його захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді