Номер провадження: 11-кп/813/2191/21
Номер справи місцевого суду: 504/3768/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.09.2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001004 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення.
До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001004 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.09.2021 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Суд мотивував своє рішення тим, що в супереч ст.302 КПК України, письмова заява потерпілого, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутня.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

В апеляційній скарзі посилається на те, що параграф 1 глави 30 КПК України не наділяє суд правом виносити ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору без участі учасників кримінального провадження, тим більш, порядок розгляду даної категорії справ взагалі не передбачає підготовчого судового засідання.

Крім того зазначає, що до обвинувального акту прокурором не долучено відповідного клопотання про спрощений порядок його розгляду, а відтак і потреби у спрощеному порядку даного обвинувального акту немає.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 01.11.2021 року (справа 161/7092/20), ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України, оскарженню не підлягають.
Зокрема, в постанові Верховного суду зазначено, що положеннями ч. 1 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК України.
Водночас, як зазначено в абзаці 1 ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт, але у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, норма п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсилає до ст. 291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; не долучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо).
Разом із тим, Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон №2617-VIII) внесені відповідні зміни до КПКУкраїни, зокрема до глави 25 КПКУкраїни, якою визначено особливості досудового розслідування кримінальних проступків.
При цьому, згідно з підпунктом 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначенні як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Відтак метою такого повернення відповідно до положень Закону №2617-VIII є лише внесення обвинувального акта з урахуванням визначеної главою 25 КПК України процедури, якою передбачено, що за встановлених у ст. 302 КПК України умов прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Таким чином, підставою повернення обвинувального акта за підпунктом 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII є невідповідність закону процедури внесення цього обвинувального акта, на відміну від положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, де йдеться про недоліки самого підсумкового документа досудового розслідування обвинувального акта.
До того ж, приписи підпункту 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII про повернення обвинувального акта, на відміну від положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, викладено як імперативну та безумовну вимогу до суду, що вказує і на відсутність предмету апеляційної перевірки згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме «відповідності чи невідповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу».

Разом із тим, ч. 4 ст. 314 КПК України прямо передбачає можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про повернення обвинувального акта, прийнятої згідно з приписами саме ст. 314 КПК України, проте спеціальних норм стосовно можливості оскарження повернення обвинувального акта на підставі підпункту 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VIII чинний КПК України не містить.

З огляду на наведене, повернення обвинувального акта за підпунктом 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII становить кримінально-процесуальний акт sui generis, тобто його конструкція є своєрідною, єдиною у своєму роді.

Отже, кримінально-процесуальні акти (механізми) повернення обвинувального акта прокурору в порядку, передбаченому ст. 314 КПК України, та повернення обвинувального акта прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України, закріплений в підпункті 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VIII, не є тотожними.

Виходячи ж із закріпленого в пункті 3 ч. 1 та абзаці 1 ч. 2 ст. 392 КПК України загального правила про недопустимість окремого оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадків, визначених цим Кодексом, та відсутності в нормах КПКУкраїни відповідної вказівки щодо можливості оскарження, ухвала місцевого суду про повернення обвинувального акта прокурору з урахуванням вимог глави 25 КПК України, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та враховуючи зазначену правову позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.09.2021 року про повернення обвинувального акта прокурору з урахуванням вимог глави 25 КПК України, оскарженню не підлягає.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору з урахуванням вимог глави 25 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_7 має бути закрито, апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами слід повернути апелянту.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 403, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -
постановив

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.09.2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001004 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, - закрити, а апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути апелянту.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4