Справа № 526/1073/21
Провадження № 1-кп/526/35/2022

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000039 та №0000162 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Будища Миргородського р-ну, громадянина України, проживає АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Качанове Миргородського р-ну, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

01 лютого 2021 року близько 01 год. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Гадячі Полтавської області в стані алкогольного сп`яніння, досягли попередньої змови між собою здійснити відкрите заволодіння чужим майном (грошима) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом незаконного проникнення до житла, в якому він на той час проживав в АДРЕСА_4 та одночасно висунути ОСОБА_7 вимогу передати їм також інше майно (гроші) в ще більшій сумі, зокрема шляхом висловлення погроз застосування насильства у подальшому як щодо нього, так і близьких родичів, пошкодженням (знищенням) їх майна та шляхом розголошення відомостей, які потерпілий у будь-якому разі бажав би зберегти в таємниці (тобто вчинити вимагання).
З цією метою, маючи корисливий мотив, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 , який фактично надавав послуги в режимі таксі та достеменно не був обізнаний із зазначеними планами обвинувачених, прибули тієї ж ночі близько 03 год. до кімнати №3 будівлі гуртожитку за вказаною вище адресою в село Качанове та шляхом вибиття дерев`яних та замкнених на замковий пристрій дверей кімнати, де у ліжку спав ОСОБА_7 , проникли до її середини.
Тут, діючи з прямим умислом, одразу спрямованим на вимагання грошових коштів застосували до ОСОБА_7 фізичне насильство: ОСОБА_6 металевим автомобільним ключем, які взяв в автомобілі таксі ОСОБА_8 , наніс три удари в область грудної клітки потерпілого, а ОСОБА_5 ногами та руками наніс по різних частинах тіла потерпілого близько 10 ударів. При цьому висловлювали ОСОБА_7 вимоги негайно передати належне йому майно (гроші).
Внаслідок такого насильства ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 25 від 03.02.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перша група синець обох повік правого ока, з переходом на виличну та щічну ділянки, синець правої вушної раковини, синець правої завушної ділянки, синець передньої поверхні носа з переходом на праву бокову, синець тильної поверхні правої кисті, які в своїй сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; друга група синець правої бокової поверхні грудної клітки, по середній пахвовій лінії, на рівні проекції 5-го 6-го ребер, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Помітивши у кімнаті барсетку чорного кольору ОСОБА_7 , ОСОБА_5 взяв її до рук, дістав звідти гаманець чорного кольору, в якому лежали грошові кошти в загальній сумі 5 111 (п`ять тисяч сто одинадцять) грн. Усвідомлюючи, що барсетка та її вміст належить саме ОСОБА_7 , у присутності та за мовчазною згодою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 поклав вказані гроші до кишені власного одягу, тим самим відкрито викрав їх з відома та згоди ОСОБА_6 .
Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжили реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на вимагання грошей у ОСОБА_7 . Діючи з прямим умислом, спрямованим на передачу їм ОСОБА_7 у майбутньому ще грошей, ОСОБА_5 взяв зі столу розкладний ніж потерпілого й підвів до його горла, погрожуючи застосувати ніж реально для спричинення йому тілесних ушкоджень (під погрозою застосувати фізичне насильство), а також під погрозою застосування фізичного насильства також до близьких родичів (матері потерпілого), пошкодженням (знищенням) її майна (будинку шляхом його підпалу), висунув ОСОБА_7 вимогу передати йому того ж дня, тобто 01.02.2021 близько 15 год. у м. Гадячі 10 000 (десять тисяч) гривень, що охоплювалось також умислом ОСОБА_6 , який не тільки не зупиняв ОСОБА_5 , а навпаки словесно допомагав йому залякувати потерпілого грубими погрозливими словами, подавляючи його волю до супротиву.
Далі ОСОБА_5 увімкнув відеозаписуючий пристрій на своєму мобільному терміналі (телефоні) та спільно з ОСОБА_6 під погрозою застосування насильства примусили ОСОБА_7 ствердно відповісти на їх питання про вживання наркотичних засобів, зокрема в робочий час (під час роботи у ТОВ «Хозхімсервіс»), з яким потерпілим укладено безстроковий трудовий договір.
Після того, як ОСОБА_7 внаслідок зазначеного вище фізичного насильства та погрозою його застосування під час здійснення ОСОБА_5 його відеозапису був змушений сказати, що він вживає наркотичні засоби шляхом введення собі ін`єкцій, зокрема й у робочий час, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пригрозили потерпілому розповсюдити цей компрометуючий відеозапис шляхом направлення його роботодавцю в тому разі, якщо він не передасть їм 10 000 грн. наступного дня.
Будучи подавленим до супротиву наведеними протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 погодився на зазначені вище їх незаконні вимоги 01.02.2021 о 15 год. в м. Гадячі передати їм 10 000 грн. Розраховуючи незаконно отримати від ОСОБА_7 гроші у цій сумі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця події із відкрито викраденими грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 5 111 грн. зникли та тієї ж ночі розділили між собою гроші потерпілого. Того ж дня мали умисел незаконно отримати від ОСОБА_7 ще 10 тис. грн., однак реалізувати умисел на протиправне отримання від ОСОБА_7 грошей шляхом їх вимагання не змогли, оскільки той звернувся до Національної поліції із письмовою заявою про вчинення ними відносно нього кримінально караних дій (із заявою про злочин), а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поліцейськими були розшукані й затримані в порядку ст.208 КПК України безпосередньо після вчинення злочинних дій того ж дня.
Суд визнає винними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186 КК України КК України і кваліфікує їх дії як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з погрозою застосування як такого насильства, так і насильства, небезпечного для життя і здоров`я, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з проникненням у житло, та за ч.2 ст. 189 КК України вимаганні, яке проявилось у вимозі до ОСОБА_7 передати 01.02.2021 в м. Гадячі грошових коштів в сумі 10 тисяч гривень, після застосування до нього насильства та під погрозою його застосування у подальшому як до нього, так і до близьких родичів, у тому числі під погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства ОСОБА_7 , під погрозою знищення (пошкодження) його майна, а також під погрозою розголосити відомості, які потерпілий бажав би зберегти в таємниці, за попередньою змовою групою осіб.
02 березня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі згоди потерпілого ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 468, 469,472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України і ч.2 ст. 189 КК України та погодили остаточне покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт.
За умовами угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України і ч.2 ст. 189 КК України та погодили остаточне покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що права, надані їм законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміють, з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнані, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до них у разі затвердження угоди з ними узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання вони можуть виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України визнають повністю.
Потерпілий ОСОБА_7 надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинувачених і переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним та не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 віднесене до тяжких злочинів, тому з урахуванням згоди потерпілого на укладення такої угоди, остання не суперечить закону.
При вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам ст.474 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачені здатні виконати взяті на себе зобов`язання, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими і призначення останнім узгодженого сторонами покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, визнання винуватості, відсутність порушень закону протягом останніх кількох місяців, активне сприяння розкриттю злочину та бажання всіляко стримувати агресію Російської Федерації проти держави Україна.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.373, 374, ч.3 ст. 394, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

- Угоду про визнання винуватості від 02 березня 2022 року по кримінальному провадженню №0000039, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком 150 годин та за ч.2 ст.189 КК України призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком 180 годин.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 180 годин громадських робіт.
На підставі ст. 72 КК України менш суворий вид покарання перевести у більш суворий, виходячи зі співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Зарахувати ОСОБА_5 , виходячи з наведеного розрахунку, в строк відбування покарання час тримання під вартою з 1 по 3 лютого 2021 року - 24 години громадських робіт.
Покласти на ОСОБА_5 такі зобов`язання:
-беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, що викладене в обвинувальному акті від 29.04.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 та ч.2 ст. 189 КК України;
-в умовах воєнного стану всіляко допомагати державним органам, громадськості у зміцненні обороноздатності України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 місяців арешту та за ч.2 ст.189 КК України призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Зарахувати в строк відбування покарання час утримання під вартою з 1 по 3 лютого та з 24 травня по 4 листопада 2021 року.
Вважати призначене ОСОБА_6 покарання відбутим.
Покласти на ОСОБА_6 такі зобов`язання:
-беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, що викладене в обвинувальному акті від 27.05.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 та ч.2 ст. 189 КК України;
-в умовах воєнного стану всіляко допомагати державним органам, громадськості у зміцненні обороноздатності України.
Речові докази, що знаходиться в камері зберігання речових доказів (квитанція №144/2021):
- залишки насіння соняшника з біологічними слідами - знищити;
- розкладний ніж по типу «метелик» потерпілого ОСОБА_7 - знищити;
- ключ «Г»-подібної форми з надписами «TOPTUL AFAN 1614» - повернути ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон марки «Huawei» з сім-карткою ПрАТ «ВФ Україна» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 повернути останньому;
- мобільний телефон марки «Xiaomi» (ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ) ОСОБА_6 повернути останньому;
- грошові кошти в сумі 20 грн. купюрами по 10 грн. кожна (СБ 5365497 та ЮЗ 98401232), які вилучені в ОСОБА_5 повернути ОСОБА_7 ;
- грошові кошти в сумі 1 160 грн.: купюрою 500 грн. (СД9499390), купюрами по 200 грн. кожна (ЗД 5972182, СИ 0613232, 2409216), трьома купюрами по 20 грн. кожна (ЧА 2089648, ТЕ 4814587, ЧГ 7506863), які вилучені в ОСОБА_6 повернути ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченими: виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором: виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1