Код суду 233 Справа № 233/5412/21
Вирок
Іменем України
14 грудня 2021 року м. Костянтинівка
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, розлучений, має двох неповнолітніх дітей, працездатний, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненнікримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,
03.11.2021 приблизно у 09 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшов до амбулаторії ЗПСМ КНП Іллінівської сільської ради Краматорського району, Донецької області «ЦПМСД», розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, с. Довга Балка, вул. Лісна буд. №3а, з метою отримання сертифікату про вакцинацію від Covid-19, де з працівниками вказаної установи у нього виник конфлікт. Після цього останній попрямував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де взяв сокиру виду «колун» для заготівлі дров.
03.11.2021 приблизно о 10 год. 05 хв., ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись з місця свого мешкання з сокирою виду «колун» в руках повз амбулаторію ЗПСМ КНП Іллінівської сільської ради Краматорського району, Донецької області «ЦПМСД», розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, с. Довга Балка, вул. Лісна буд. №3а, зустрів ОСОБА_4 , який зробив йому зауваження щодо його поведінки, на ґрунті чого між останніми виник конфлікт. В цей час у ОСОБА_6 виник кримінальний протиправний умисел на висловлення погрози вбивством на адресу ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_6 , тримаючи сокиру виду «колун» в руках, став висловлювати погрози фізичною розправою на адресу ОСОБА_4 з метою викликати у потерпілого реальне побоювання за своє життя. Після чого ОСОБА_6 , взявши двома руками сокиру виду «колун», замахнувся нею над головою у сторону ОСОБА_4 та, погрожуючи вбивством, почав наближатися до нього.
Внаслідок чого ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та тримає у руках сокиру, реально сприйняв здійснення погрози вбивством та почав бігти у напрямку вищевказаної амбулаторії, при цьому ОСОБА_6 побіг за ним, продовжуючи висловлювати погрози вбивством. Забігши до приміщення амбулаторії, ОСОБА_4 закрив металеві двері, та в цей час ОСОБА_6 вдарив сокирою по дверям. Після цього ОСОБА_6 , виловлюючи погрози реалізації свого кримінального протиправного умислу у майбутньому, пішов у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями здійснив погрозу вбивством, за наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України:
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який на той час мав статус підозрюваного, за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_4 , 25 листопада 2021 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, внаслідок якого шкода завдана фізичній особі; потерпілий надав письмову згоду на укладання угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розлучений, має обов`язок по утриманню двох неповнолітніх дітей, працездатний, але офіційно не працює, на обліках в медичних закладах м. Костянтинівка не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, у виді 1 року обмеження волі є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_6 можливе без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки в теперішній час відсутні відомості щодо нього, які б давали підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосований.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2021 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченимОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_6 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речові докази: сокиру «колун», передану на зберігання до КЗ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №180 від 22.11.2021 року, - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1