Справа № 357/772/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 28.02.2020за №0000811, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 203-2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

1. Зміст поданого клопотання та позиції учасників кримінального провадження.

У клопотанні захисник ОСОБА_5 просить кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 28.02.2020 за №0000811, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 203-2 КК України закрити у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України. Своє клопотання захисник обґрунтовує такими доводами. 13 вересня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», в частині викладення положень статті 203-2 Кримінального кодексу України, в новій редакції, яка виключає можливість притягнення особи за діяння, що вчинені під час дії безумовної заборони грального бізнесу, оскільки в цей час, по-перше, заборона на цей вид діяльності скасована (ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні» втратив чинність), а по-друге, передбачено право отримання відповідного виду ліцензії, можливості для чого на день вчинення інкримінованих в провину обвинуваченому ОСОБА_4 дій не було.

Крім цього, характер диспозиції статті 203-2 КК України, в новій редакції, свідчить про те, що за її приписами неможливо притягнути до відповідальності наведену особу за інші дії, які були вчиненні ним за умов існування безумовної заборони на зайняття гральним бізнесом, що додатково дозволяє стверджувати, що внесені зміни до зазначених законів такими, що фактично скасували відповідальність за діяння, скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 .

Сторона захисту вважає, що вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4 ч.1 ст.284 КПК України, а саме тому, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, оскільки кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, диспозиції і санкції, вищенаведений аналіз старої і нової кримінально-правової норми дає підстави стверджувати про те, що в даному випадку:

-по-перше, до 13.08.2020 року гіпотезою, що визначала умови, за яких застосовувалась ст.203-2 КК України ( в редакції, що інкримінується обвинуваченим ), був Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Але цей Закон було скасовано і на даний час діє Закон України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», який визначив правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведенні азартних ігор в Україні, а також - правові та організаційні умови функціонування азартних ігор, тобто зовсім інші, нові правила поведінки та умови, за яких застосовується ст.203-2 КК України у новій редакції;

- по-друге, з 13.08.2020 року було змінено саму диспозицію ст.203-2 КК України, яка є бланкетною, тобто безпосередньо правову норму щодо забороненої поведінки особи. Зокрема, якщо до 13.08.2020 року в Україні діяла заборона на здійснення грального бізнесу взагалі, то згідно нової редакції диспозиції закріплено кримінальну відповідальність лише якщо особа порушить законодавство у сфері азартних ігор, вчинивши дії, які зазначені у новій редакції ч.1 ст.203-2 КК України.

Таким чином, сам по собі гральний бізнес вже не визнається злочином і здійснення такого виду господарської діяльності само по собі не є злочинним, а повноваження держави на притягнення осіб до кримінальної відповідальності виникає тільки тоді, коли порушується законодавство України у сфері грального бізнесу.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.203-2 КК України, у редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010, що діяла до 13.08.2020 року, виражалась у зайняття гральним бізнесом. У редакції ж Закону України №768-ІХ від 14.07.2020 року, що діє з 13.08.2020 року, об`єктивна сторона наявна, якщо буде вчинено такі альтернативні дії: 1) організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону; 2) випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей; 3) організацію чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.

Тобто недотримання нових заборон, про які йдеться у новій редакції ч.1 ст.203-2 КК України, що діє з 13.08.2020 є новим видом (складом) правопорушення.

Нова редакція ст.203-2 КК України до обвинуваченого не може бути застосована, оскільки зі зміною нормативно-правового акту, відповідним чином змінився і зміст кримінальної відповідальності, тому що відповідальність за діяння, про які зазначено у диспозиції норми в новій редакції можна вести мову лише коли діяння вчинено після 13.08.2020 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення вказаного клопотання про закриття кримінального провадження заперечував, подав відповідне письмове заперечення, в якому вказав, що діяння, які інкримінуються ОСОБА_4 , підпадають під третю, абсолютно недозволену форму діяльності організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет. Зміна диспозиції ч.1 ст.203-2 КК України у зв`язку з набранням чинності Закону №768-ІХ від 14 липня 2020 року не свідчить про декриміналізацію чи навпаки криміналізацію окремих дій, між редакціями норм закону має місце правова наступність.

2.Правове обґрунтування рішення, мотиви суду.

Дослідивши зміст поданого клопотання захисника, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

У ході розгляду клопотання суду належить вирішити юридичний спір, чи може бути застосована до обвинуваченого ст.203-2 КК України в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016, що діяла до 13.08.2020 року. Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 4 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

При вирішенні питання щодо можливості закриття кримінального провадження з цієї підстави суду обов`язково необхідно з`ясувати, чи дійсно має місце декриміналізація діяння, в якому обвинувачується особа.

У випадку ж зміни закону України про кримінальну відповідальність має вирішуватись лише питання щодо застосування закону у часі відповідно до вимог ст. 5 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ним в період з початку січня 2020 по 26 червня 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 203-2 КК України в редакції Закону № 1019-VIIІ від 18.02.2016 року, якою передбачено кримінальну відповідальність за зайняття гральним бізнесом взагалі (гіпотеза) із покаранням (санкцією) у виді штрафу від 10 тисяч до 40 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» № 768-IX від 14.07.2020 року, який набрав чинності 13 серпня 2020 року статтю 203-2 КК України викладено в новій редакції, частиною першою якої було визначено нову диспозицію і санкцію, а саме - за організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет, - передбачено санкцію (покарання) у виді штрафу від 10 тисяч до 40 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на один рік.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 203-2 КК України, був і є встановлений порядок зайняття господарською діяльністю, але у редакції Закону, яка діяла до 13 серпня 2020 року він стосувався законодавчої заборони на здійснення грального бізнесу як виду господарської діяльності взагалі, а у зміненій редакції Закону такий порядок стосується тільки у частині законодавчої заборони на незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.

Отже, висновок захисника щодо декриміналізації діяння ОСОБА_4 за ч.1 ст. 203-2 КК України є передчасним, оскільки цю статтю Закону законодавцем не виключено, а змінено лише її редакцію, диспозиція якої охоплює здійснення господарської діяльності у сфері забороненого законом грального бізнесу, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 350, 371, 372 КПК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 28.02.2020 за №0000811, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 203-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

СуддяОСОБА_1