Провадження № 1-кс/524/3599/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у істі .Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працює вантажником у ТОВ"Аксаком", неодруженого, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, -

в матеріалах досудового розслідування зареєстрованого 16.12.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001885 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначав, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема, у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням до сховища.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 16.12.2021 р. близько 02 год. 00 хв. 03 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення кабельно-провідникової продукції лінії зв`язку ПАТ «Укртелеком», прибув до оглядового колодязя, що розташований неподалік будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, зняв каналізаційний люк з каналу кабельної каналізації, проник всередину, звідки за допомогою ножиць-труборізів, перерізав фрагмент розподільчого кабелю лінії зв`язку марки ТПП10х2х0,4 довжиною 202 метри та фрагмент розподільчого кабелю лінії зв`язку марки ТПП20х2х0,4 довжиною 93 метри, що перебував на балансі ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 3783,00 грн.

Однак, злочинний умисел ОСОБА_4 не було доведено ним до кінця, так, як останнього було викрито на місці вчинення крадіжки громадянином ОСОБА_7 , тим самим унеможлививши змогу останнього розпорядитися викраденим майном.

Слідчий посилався у клопотанні на те, що ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі.

За даним фактом 16.12.2021 року СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001885 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами:

- протоколами оглядів місця події від 16.12.2021 р.;

- протоколом допиту представника юридичної особи потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення для впізнання свідком ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення для впізнання свідком ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення для впізнання свідком ОСОБА_10

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 ;

- протоколом відібрання біологічних зразків у особи;

- речовими доказами;

- висновком судово-трасо логічної експертизи;

- іншими матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування в їх сукупності.

Слідчий зазначав, що 16.12.2021 року о 05 год. 10 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16.12.2021 року о 17 год. 50 хв. оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, який може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому враховуючи, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ризиків, які зазначалися у клопотанні, без застосування застави та без визначення розмірів застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодились з клопотанням, заперечували у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання. Просили застосувати запобіжний захід - домашній арешт у нічний проміжок часу у звязку з працевлаштуванням та часу проїзду до місця роботи та з місця роботи додому.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши думку прокурора та пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені як у клопотанні, так і у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Натомість слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Одночасно, слідчий суддя враховує, що підозрюваний визнає вину у вчиненні злочину, сприяє органу досудового розслідування в розкритті вчиненого злочину, що підтвердив та не заперечував прокурор у судовому засіданні, котрий також повідомив, що у ході досудових розслідувань по кримінальним провадженням за результатами яких підозрюваний був засуджений вироками судів не мали місця випадки неявки підозрюваного до органу досудового розслідування та суду, і останній з`являвся самостійно та особисто до слідчого за першою вимогою.
Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність ризиків вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, суд оцінює критично, оскільки такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Також слідчий суддя, враховує наявність у підозрюваного як постійного зареєстрованого місця проживання з братом, так і фактичного місця проживання з матірю та вітчимом, відсутність перебування підозрюваного на обліку у лікувально-медичних закладах психіатричного та наркологічного напрямків, факту відсутності негативної характеристики за зареєстрованим та фактичним місцями проживання.
Крім того, слідчий суддя враховує пояснення підозрюваного та його захисника, що підозрюваний ОСОБА_4 фактично працевлаштований до ТОВ "Аксаком", де проходить стажування на посаді вантажника, що не було спростовано прокурором у судовому засіданні.
На підставі наведеного, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, його сімейний стан, котрий не є одруженим, не має неповнолітніх дітей, вказані вище обставини, які характеризують особу підозрюваного та реально свідчать про наявність у підозрюваного стабільних соціальних звязків, слідчий суддя дійшов висновку про можливість та доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозхрюваного, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме домашній арешт у нічний проміжок часу з 19 год. до 07 год. наступного дня з метою врахування факту працевлаштування, часу поїздки з місця проживання до місця роботи і у зворотньому напрямку. При цьому слідчий суддя не погоджується зі слідчим та прокурором щодо того, щобезумовною підставою для застосування запобіжного заходу згідно клопотання є факт вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, який йому ставиться у вину, під час іспитового строку, оскільки така обставина не є безумовною, беззастережною та самостійною підставою для обрання запобіжного заходу як тримання під вартою, і, за висновком слідчого судді, повинна братися до уваги в контексті аналізу всіх обставин, які характеризують особу підозрюваного.

Керуючись ст. 177, 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в матеріалах досудового розслідування внесеного в матеріалах досудового розслідування зареєстрованого 16.12.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001885 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Кременчук Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , з 19 год. до 07 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 , прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 12 лютого 2022 року.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: