УХВАЛА

Справа № 569/25164/21

18 лютого 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000422 від 11 березня 2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0000422 від 11.03.2021 року про обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується, що унеможливлює завершити розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши, прокурора, обвинуваченого, адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24.11.2020 за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування вказаного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, а також обвинувальний акт щодо якого 28.12.2020 направлений до Рівненського міського суду для розгляду по суті щодо вчинення останнім злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняті та непогашені в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин проти власності.

Так, 19.01.2021 близько 18 год. 00 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження,перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, повторно, шляхом підбору ключа проникли всередину вказаної квартири, звідки таємно викрали належне ОСОБА_6 майно, а саме: наручний годинник марки «Casio» моделі МТР-1314Р, вартістю 749,67 гривень, USB флеш накопичувач з написом «Monsanto», вартістю 81,67 гривень, мобільний телефон марки «Samsung» модель «GT-E2330», вартістю 375 гривень, золотий ланцюжок 585 проби вагою 2 грама, вартістю 3291,88 гривень, а також золоте кільце 585 проби вагою 0,5 грам, вартістю 822,97 гривень, чим завдав потерпілій майнової шкоди в загальному розмірі близько 5321,19 гривень.

Ухвалою від 23 грудня 2021 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 20 лютого 2022 року.

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду; незаконного впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків метою продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам: може переховуватись від суду, а саме є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 3до 6 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам в подальшому переховуватися від суду.

Вивченням особи ОСОБА_4 на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями не хворіє, протягом тривалого часу не має постійного місця проживання, а також постійного заробітку, лише тимчасові, що також вказує на неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні,оскільки судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_4 буде чинити тиск на потерпілу та свідків. Слід врахувати, що потерпіла в ході досудового розслідування впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила крадіжку, поєднану з проникненням до її житла, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу з метою схилити її до зміни показів або до дачі неправдивих показів.

Може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки наведені вище факти у своїй сукупності та логічності свідчать про це.

Може вчинити інше кримінальне правопорушення: згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24.11.2020 за ч. 3 ст. 185КК України на 3 роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування вказаного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, а також обвинувальний акт щодо якого 28.12.2020 направлений до Рівненського міського суду для розгляду по суті щодо вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняті та непогашені в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин проти власності та під час іспитового строку останній підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про злочинну спрямованість дій обвинуваченого і свідчить про наявність вказаного ризику.

Однією з загальних засад кримінального провадження є верховенство права. Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому є підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене та те, що більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи викладене, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам буде недостатнім, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, а саме з 18 лютого 2022 року до 18 квітня 2022 року.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким за ступенем тяжкості, суд вважає доцільним залишити розмір застави, раніше визначений судом, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 18 лютого 2022 року до 18 квітня 2022 року.
Одночасно визначити розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 47 580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача IBAN № UA0010559.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 в разі внесення застави виконання наступних обов`язків:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;
- повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 18 квітня 2022 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_7