Провадження № 1-кп/752/1165/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002419 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 18.09.2021 о 21-15 год., перебуваючи поблизу будинку № 34-Б, по вул. Ломоносова у м. Києві вирішив відкрито заволодіти чужим майном із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 підійшовши до потерпілого ОСОБА_5 з метою подолання можливого супротиву зі сторони потерпілого наніс йому декілька ударів в область голови, завдавши сильного фізичного болю, після чого потерпілий ОСОБА_5 , запитав що йому потрібно, у відповідь на це, ОСОБА_3 повідомив, що йому потрібен його мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_5 , дістав мобільний телефон марки «Meizu М6 Note», вартість якого з урахуванням зносу відповідно до висновку експерта № 4077 від 19.10.2021 складає 1505 грн. 00 коп., в якому знаходилася сім картка мобільного оператора «Lifeceil» та віддав його ОСОБА_3 . Після цього, обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1505 грн. 00 коп.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 18.09.2021 приблизно о 21-15 год. він перебував на вул. Ломоносова, наніс потерпілому удари та забрав мобільний. Телефон повернув добровільно. Вибачився перед потерпілим. Просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що фактичні обставини вірно відображені в акті, телефон йому повернув слідчий, зараз до обвинуваченого претензій не має.

Суд, після виконання вимог ст. 348 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, у відповідності до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього, судових витрат та речових доказів.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким; данні про його особу, згідно яких він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 та визначені у ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, проте вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і запобігання вчиненню нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 371, 370, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: мобільний телефон «Meizu М6 Note» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який повернуто потерпілого залиши потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 (р/р НОМЕР_3 , рахунок в форматі IBAN: НОМЕР_4 , МФО НОМЕР_5 , код отримувача НОМЕР_6 в Кіровоградське РУ АТ КБ «Приватбанк», м. Олександрія) витрати на проведення експертизи № 4077 від 19.10.2021 в сумі 150 (сто п`ятдесят) грн.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1