Справа № 487/6061/20
Провадження № 1-кс/487/5106/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 щодо ненадання постанови про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва звернувся ОСОБА_2 зі скаргою в порядку ч. 6 ст.284, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив зобов`язати слідчого СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві надати йому постанову про закриття кримінального провадження №0001066 за ч. 1 ст. 382, ч.1 ст.388 КК України.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого суді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Параграфом 1 Глави 26 Кримінального Процесуального Кодексу України (статті 303-308).
При цьому, частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.
Зокрема, до таких відносяться: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Як вбачається зі скарги ОСОБА_2 , він просить зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві надати йому постанову про закриття кримінального провадження №0001066 за ч. 1 ст. 382, ч.1 ст.388 КК України.
Разом з тим, аналіз кримінального процесуального законодавства України дозволяє дійти висновку про те, що вчинення такої процесуальної дії, про яку просить заявник, не відноситься до процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Так, відповідно до ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
Водночас, направлення заявнику, потерпілому у справі копії постанови про закриття кримінального провадження належить до процесуальної дії, строк вчинення якої, незважаючи на вимоги ч. 6 ст. 284 КПК України, якою встановлено обов`язок повідомлення заявника, потерпілого та прокурора про закриття кримінального провадження шляхом надсилання на їх адреси відповідного процесуального рішення, кримінальним процесуальним законом України не визначений, що свідчить про недопустимість застосування в даному випадку положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 307 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
З огляду на викладене, у відкритті провадження за скаргою має бути відмовлено з наведених вище підстав.
Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 щодо ненадання постанови про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1