Провадження №1-кп/447/134/22
Справа №447/3889/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2022 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження № 0000344, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.11.2021 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Розділ, Стрийського району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме 04.02.2021 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

законний представник потерпілих ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 04.02.2021 будучи засудженим Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт та згідно виконавчого листа у справі № 2-1443/09 Миколаївського районного суду Львівської області від 25.12.2009 зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає АДРЕСА_2 , на утримання дітей - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% від затвердженого прожиткового мінімуму для певного віку осіб, починаючи з 07.12.2009 до досягнення повноліття.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про вищевказане судове рішення, а також, будучи попередженим головним державним виконавцем Миколаївського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі, Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про обов`язок сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі несплати боргу з аліментів, злісно ухилився від сплати аліментів за період з 01.05.2020 до 31.10.2021, що проявилося у тому, що він добровільно рішення суду не виконував, з приводу працевлаштування до Миколаївської районної філії центру зайнятості не звертався та, відповідно, не ставав на облік як безробітний.

Окрім цього, ОСОБА_3 , маючи впродовж зазначеного періоду доходи, оскільки не був офіційно працевлаштованим та працював на фермерському господарстві, та інших роботах за що отримував грошові кошти. ОСОБА_3 , отримані кошти витратив на власні потреби, матеріально дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не допомагав, його матеріальним становищем не цікавився, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.05.2020 по 31.10.2021 в розмірі 30915,18 гривень на утримання ОСОБА_7 та з 01.05.2020 по 10.09.2021 в розмірі 27329,03 гривень на утримання ОСОБА_6 , що в сумі становить 58244,21 грн. заборгованості по сплаті аліментів, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежу, призначених судовим рішенням Миколаївського районного суду у Львівській області від 25.12.2009.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення передбачене цією статтею - вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимогу про судимість, довідку про не перебування на обліку у лікаря-психіатра, довідку про не перебування у лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, довідку про склад сім`ї, копію паспорта, копію рішення про стягнення аліментів, копію відповіді на запит.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.164 КК України у виді громадських робіт.

З врахуванням вимог ст.ст. 50,65 КК України таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат не понесено.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 381 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1