Справа №295/464/22
УХВАЛА
Іменем України

31.01.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)» про умовно- дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Засуджений в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає заяву у його відсутність.

Представник установи просив вирішити питання про умовно-дострокового звільнення засудженого відповідно до вимог закону.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки останній не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_3 засуджений вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.10.2010, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 75, 76 п.2,3,4 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.12.2011 року звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому скасовано та направлено його для відбування призначеного покарання.
Початок строку: 01.06.2018. Кінець строку: 01.06.2022.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі з 07.06.2018. За час перебування в Житомирській установі виконання покарань (№8) характеризувався посередньо, порушень режиму не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 23.06.2018 відбуває покарання в державній установі Житомирська виправна колонія (№4). За час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії.

Був працевлаштований на дільниці механічної розпиловки деревини. На даний час не працевлаштований на виробництві колонії через небажання працювати.

Не завжди виконує роботи із самообслуговування, хоча має достатні навички для самостійного їх виконання. Не відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Не завжди дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. За характером хитрий, маніпулятивний, врівноважений.

Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.

Відповідно до ст. 123 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу „Фізкультура і спорт, завдання програми не виконує в повному обсязі, не займається спортом на спортмайданчику гуртожитку, не приймає участь у спортивних змаганнях.

За формальними ознаками підлягає застосуванню ст. 81 КК України після: 01.02.2021. На спільному засіданні комісії Житомирської виправної колонії (№4) та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі - 26.02.2021 відмовлено в застосуванні ст. 81 Кримінального кодексу України так як не довів свого виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, та те, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак, не характеризується як особа, яка сумлінною поведінкою довела своє виправлення, тому ОСОБА_3 не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира на протязі 7 днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1