Справа №583/1301/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1279/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 304 КК України та неповнолітньої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, яке вмотивовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, не працює, не має постійного доходу, що свідчить про наявність ризиків ухилення від суду та продовження злочинної діяльності, крім того, він може впливати на свідків та неповнолітню обвинувачену ОСОБА_7 з метою зміни чи відмови надавати покази, що на даний час розгляд кримінального провадження не завершений, докази не досліджені, ризики, які стали підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати і обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2021 року Клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 24 год. 00 хв. 03 грудня 2021 року.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 181600 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим ОСОБА_6 так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, що він безпідставно перебуває під вартою вже один рік, що, на його думку, є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та суперечить правовим позиціям, викладеним у численних рішеннях ЄСПЛ.

Крім того, апелянт вказує, що застосований відносно нього запобіжний захід, був продовжений вже 8 разів з посиланням на одні і ті ж обставини, усі клопотання прокурора мають ідентичний зміст, що свідчить про автоматичність та виключно формальний підхід.

Також, апелянт зазначає, що на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор жодних підтверджень та доказів не наводить, а суд в ухвалах здійснює звичайне відтворення доводів прокурора, з наведенням шаблонних мотивів, без дослідження конкретних фактів його особи.

Апелянт вказує, що суд хоч і визначив альтернативний запобіжний захід заставу, однак встановлений судом розмір - 181600 грн. є необґрунтованим, для нього, як для особи, яка вже рік перебуває під вартою, є непомірним, внести її нереально, що унеможливлює його звільнення з під варти.

При цьому апелянт вважає, що застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_8 та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинуваченого надійшла розписка про отримання повідомлення, від прокурора надійшла заява про розгляд справи без його участі, а захиснику було направлено повідомлення на його електронну пошту.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Тому перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 304 КК України та неповнолітньої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України, про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було враховано те, що строк тримання останнього під вартою попередньою ухвалою було визначено до 24 год. 00 хв. 08 жовтня 2021 року до його закінчення завершити розгляд даного кримінального провадження неможливо.

Крім того, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, судом було встановлено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, який існує у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кількох умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, ризик вчинення іншого кримінального, передбачений ч. 5 ст. 177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що у обвинуваченого відсутні постійні джерела доходів, через що він має нестабільне матеріальне становище. Крім того, у даному кримінальному провадженні є інша обвинувачена, а також свідки, а тому, існує ризик незаконного впливу на вказаних осіб, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою зміни чи відмови ними надавати показання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованості оскаржуваного рішення та безпідставність перебування його під вартою тривалий час, і порушень при цьому, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини апеляційним судом не встановлено.

Що стосується правових позицій, викладених у численних рішеннях ЄСПЛ, які на думку апелянта, не були враховані судом при прийнятті оскаржуваного рішення, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з врахуванням наступного.

Так, у своєму рішенні Європейський суд з прав людини зауважив, що «тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту», при цьому, «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи вищезазначене, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, яким доведена неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та доцільність продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що звертаючись з клопотанням про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на наявність одних і тих же ризиків, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки підставою для продовження строку дії такого запобіжного заходу є наявність ризиків, які існують і не зменшились з часу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і в даному конкретному випадку обставин, за яких до обвинуваченого можливо було б застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про те, що розмір застави, визначений судом є необґрунтованим та для нього непомірним, то колегія суддів вважає їх такими, що не застосовують на увагу, оскільки, які вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, вирішуючи вказане питання суд врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, тяжкості злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 , його суспільної небезпечності, розмір заподіяної шкоди та визначив заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України будь-яких порушень при цьому, апеляційним судом також встановлено не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 03 грудня 2021 року, з правом внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу -без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4