ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27664/21

Провадження № 11-кп/4820/329/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що захворювання, діагностовані у ОСОБА_7 , не входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання та відсутні підстави направлення засудженого для огляду до лікарсько-консультативної комісії, а також звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 січня 2022 року і призначити новий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Уважав, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим.

Разом з тим, місцевим судом жодним чином не враховано, що довідка від 27 вересня 2021 року, як слідує з її змісту, відображає стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 не на час видачі довідки чи звернення до суду із клопотанням, а на час його прибуття в установу виконання покарань, тобто на 2018 рік.

Звертав увагу, що захворювання діагностовані в засудженого раніше є важкими, прогресуючими та в період з 2018 року цілком могли набути характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, що в свою чергу є підставою для направлення для огляду лікарсько-консультативної комісії, прямо передбаченою ч.1 розділу VI «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Крім того, в медичній довідці вказано, що засуджений на спеціальній лікарській комісії не розглядався, а тому висновок про відсутність в нього захворювань, які є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, є необґрунтованим.

Тому, на його думку, висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи, суд формально дослідив докази, на які посилався засуджений та жодним чином не мотивував, чому при винесенні ухвали було враховано лише частину доказів та не наведено обґрунтування, чому не взято до уваги інші докази, які істотно впливають на висновки суду.

Через формальний розгляд заяви засудженого ОСОБА_7 судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст.84 КК України та ч.1 розділу VІ «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» щодо наявності підстав направлення засудженого ОСОБА_7 для огляду лікарсько-консультативної комісії.

У зв`язку з цим судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду та істотно порушено вимоги КПК України, що призвело до невирішення клопотання засудженого по суті, через що останній незаконно обмежений в доступі до правосуддя та порушено його право на захист.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з хворобами, що несуть загрозу його життю та перешкоджають подальшому відбуванню покарання.

У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції засуджений, його захисник клопотання підтримали та вказували, що засуджений хворіє тяжкими хворобами і просили направити останнього на спеціалізований медичний огляд та звільнити від відбування покарання у зв`язку з хворобою.

Згідно із ст.84 КК України звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до ст.ст.92-95 цього Кодексу.

Особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до усталеної судової практики факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного у визначеному переліку захворювань.

Згідно із п.1 розділу VІ «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15 серпня 2014 року медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Як убачається з матеріалів провадження та згідно медичної довідки від 27 вересня 2021 року ОСОБА_7 поставлений такий діагноз: В-20 І клінічна стадія. Хронічний вірусний гепатит С, помірний ступінь активності. Цироз печінки змішаного генезу в стадії субкомпенсації. Асцит. ПТФС нижніх кінцівок. ХВН І-ІІ ст. Поведінкові та психічні розлади внаслідок вживання опіатів. Інвалід 2-ї групи до 01 травня 2023 року. Категорія праці: працездатний з раціональним працевлаштуванням.

Тобто, захворювання, діагностовані у засудженого ОСОБА_7 , не входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання, передбачений Додатком №12 «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», що не дає суду підстав для направлення засудженого для огляду до лікарсько-консультативної комісії, а також звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою.

Таким чином, колегія суддів уважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом було враховано всі обставини щодо захворювань та особи засудженого ОСОБА_7 при вирішенні питання про можливість його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та, надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що захворювання засудженого ОСОБА_7 не є підставою для звільнення від відбування покарання за хворобою. Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2022 року щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3