Справа №517/29/21
Провадження №1-кп/498/29/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
особи щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Михайлівка Одеської області кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, з професійно- технічною освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІ - групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-ВСТАНОВИВ :
23 червня 2020 року, приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_4 знаходячись на подвір`ї свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 помітив ОСОБА_6 з яким у нього на підставі раніше виниклих неприязних відносин відбулась сварка. З даного приводу під час сварки ОСОБА_4 діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, взявши з двору дерев`яну палицю, навмисно наніс потерпілому ОСОБА_6 множині удари в область тулуба, голови та кінцівок, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді: закритих переломів ІХ-Х-ХІ ребер справа зі зміщенням уламків; правобічного пневмоторакса; пневмомедіастінум; підшкірної емфіземи обличчя, шиї, грудної клітки, передньої черевної стінки та правої верхньої кінцівки; закриті переломи поперекових відростків L1, L2 хребців справа. Вказані тілесні ушкодження не є небезпечними для життя по своєму характеру призвели до розладу здоров`я більше, як 21 день, та відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, в діянні ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Однак, згідно з даними амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді " Шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту". В момент здійснення правопорушення не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час ОСОБА_4 внаслідок свого психічного стану не здатний усвідомлювати свої дії і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психічного закладу із звичайним наглядом ( а.с.172-175)
В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував, проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, крім того зазначив, що він помирився з обвинуваченим та ОСОБА_4 не потребує лікування.
Особа щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.
Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки вважає, що до нього можливо застосувати амбулаторне лікування.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з додатками до нього, суд приходить до наступних висновків.
Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, а саме: протоколом отримання добровільно наданого предмету від 24.06.2020 року ( а.с.77); протоколом огляду предмету з фототаблицями від 24.06.2020 року (а.с.78-80); висновком експерта № 34 від 02.09.2020 року (а.с.91-92); протоколом огляду місця події з фототаблицями від 20.08.2020 року (а.с. 176-179); постановою про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження (а.с. 81).
Таким чином, суд проаналізувавши надані докази, приходить до переконання, що ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння з ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В матеріалах справи наявний висновок судово-психіатричних експертів № 511 від 04.11.2020 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_4 , в період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, ознак недоумства, іншого хворобливого стану психіки, будь - якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, страждав на хронічне психічне захворювання, у вигляді «Шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), в зв`язку з чим він був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час підозрюваний ОСОБА_4 , ознак недоумства, іншого хворобливого стану психіки не виявляє, страждає на хронічне психічне захворювання, у вигляді «Шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок свого психічного стану він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту» ( що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за МКХ-10), внаслідок чого він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, за його психічним станом та рівнем суспільної небезпечності, експертна комісія рекомендує застосування відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.( а.с. 172-175).
У відповідності до положень ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Відповідно до розяснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.Судам потрібно мати на увазі, що тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.
З урахуванням наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, та на момент його вчинення він перебував в стані неосудності і внаслідок психічних розладів не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 також не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому не підлягає кримінальній відповідальності.
Суд не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про можливість застосування до ОСОБА_4 амбулаторного лікування, оскільки він не являється спеціалістом в галузі визначення психічного стану підозрюваного, тоді як, згідно висновку судово-психіатричних експертів № 511 від 04.11.2020 року. підозрюваний ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: « Шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту» та потребує застосування відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненного ним діяння, тяжкість та характер захворювання, ступень небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричний заклад із звичайним наглядом.
Судових витрат у справі немає.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 512, 513 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого СВ Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 -задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулівка Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, з професійно- технічною освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІ - групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Речові докази: дерев`яну палицю переламану на дві частини - знищити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1