Справа № 276/902/20
Провадження по справі 1-кп/276/65/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради про закриття кримінального провадження та передачу особи на поруки у кримінальному провадженні №0000139 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, -
встановив:
У провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України.
Відповідно до обвинувального акту, 14.05.2020 близько 14 год. 30 хв. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які перебували на проїжджій частині АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , у зазначений день, час та місці ОСОБА_4 підійшов до останньої та наніс один удар лівою рукою затиснутою в кулак в область щелепи ОСОБА_6 .

Внаслідок отриманого удару у ОСОБА_6 утворилися тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці 2 лівого зуба та суглобового паростка справа, які, згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Орган досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились у заподіянні ОСОБА_6 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив підтримати заявлене клопотання та закрити кримінальне провадження з передачею його на поруки трудовому колективу, заявивши, що вину у скоєному визнає повністю, щиро кається, однак зауважив, що правопорушення ним скоєно ненавмисно, в умовах випадковості, коли їдучи на велосипеді на його напали три собаки. Також, обвинувачений попросив пробачення в потерпілої та заявив, що шкодує про скоєне. Ніяких моральних та матеріальних збитків він не відшкодовував, оскільки потерпіла не визначилась з остаточною сумою.
Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання про звільнення підзахисного від кримінальної відповідальності та передачу останнього на поруки трудового колективу КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради, додавши, що декілька разів вони звертались до потерпілої сторони з метою відшкодування збитків, однак з ними по даному питанню ніхто не говорив, тому навіть частково збитки ними не були відшкодовані.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні категорично заперечили щодо закриття провадження по справі та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу, зазначивши, що вони ставлять під сумнів щирість каяття обвинуваченого з огляду на ту обставину, що до даного судового засідання ОСОБА_4 жодного разу не попросив вибачення за скоєне та навіть частково, не відшкодував матеріальних збитків. 05.04.2021 року обвинуваченому вручено позовну заяву, однак до даного часу жодних дій, останній на відшкодування шкоди не здійснив. Заявляючи клопотання, обвинувачений намагається уникнути притягнення його до кримінальної відповідальності.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши, що визнання вини обвинуваченим не може бути ототожнене з щирим каяттям. Крім того, визнаючи вину, обвинувачений жодним чином не відшкодував завдану шкоду відповідно до заявленого цивільного позову, з моменту його отримання, що свідчить про відсутність щирого каяття обвинуваченого.
Згідно із ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У разі порушення умов передачі на поруки особа притягається до кримінальної відповідальності за вчинений нею злочин.
Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Клопотання має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи. За наявності зазначених обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.
При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування до неї примусу у вигляді заходів кримінально-правового впливу.
Крім того, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов; 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою.
Зі змісту клопотання трудового колективу КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради вбачається, що
воно включає - вмотивоване прохання колективу звільнити від кримінальної відповідальності особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочин, і передати його на поруки, та відповідні зобов`язання колективу, а саме зобов`язання вжиття належних заходів виховного характеру (проведення профілактичних бесід; контроль за відшкодуванням завданих кримінальним правопорушенням збитків; ініціювання питання про залучення у вільний від роботи час до суспільно корисних робіт за місцем проживання) та контроль за дотриманням громадського порядку шляхом отримання відповідної інформації від компетентних органів. Крім того, дирекція підприємства також гарантує невідкладне інформування суду про порушення ОСОБА_9 умов передачі на поруки (не виправдання довіри колективу; ухилятиметься від заходів виховного характеру; порушення громадського порядку) та надання рішення зборів колективу про відмову від поручительства.
Проте, на думку суду, у вище зазначеному клопотанні відсутнє належне обов`язкове визначення взаємних зобов`язань колективу і обвинуваченого ОСОБА_4 протягом строку поруки.
Так, з одного боку, колектив зобов`язується взяти особу під контроль і здійснювати щодо нього заходи виховного характеру, в свою ж чергу, і ця особа зобов`язується виправдати довіру колективу законослухняною поведінкою та сумлінною працею на підприємстві, в установі або організації, не ухилятися від заходів виховного характеру колективу, дотримуватися правил співжиття в побуті та громадських місцях тощо.
Таким чином, суд вважає клопотання трудового колективу КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності невідповідним вимогам ч.1 ст.47 КК України.
Окрім того, обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за вимогами ст.47 КК України є щире каяття особи, яка вчинила злочин невеликої чи середньої тяжкості, однак судом не встановлено факту щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд звертає увагу, що факт формального визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не є тотожним поняттю «щире каяття», оскільки розкаяння передбачає, окрім повного визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, зокрема, повинно виражатися і в намаганні особи відшкодувати завдані своїми злочинними діями збитки (матеріальну та моральну шкоду), тобто, беззаперечне бажання виправити наслідки вчиненого, що поведінкою ОСОБА_4 підтверджено не було.
Суд звертає увагу, що протягом значного часу як в ході досудового розслідування, так і судового розгляду провадження, обвинуваченим ОСОБА_4 не вживались достатні заходи на примирення з потерпілою та відшкодування останній заподіяної шкоди.
Враховуючи вищезазначене в своїй сукупності, суд ставить під сумнів сам факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .
Перевіривши та проаналізувши усі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради про закриття кримінального провадження та передачу обвинуваченого ОСОБА_4 на поруки колективу підприємства не підлягає задоволенню, оскільки останнім недотримано всіх вимог при яких можливе звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України.
Керуючись ст.286,288,350,370, 371,372 КПК України, ст. 47 КК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради про закриття кримінального провадження та передачу ОСОБА_4 на поруки трудового колективу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 04.10.2021.

Суддя: ОСОБА_1