ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2364/21 Справа № 206/2948/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області на виправдувальний вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000578 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ, громадянки України, яка має середню технічну освіту, офіційно не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

16 жовтня 2020 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року вирок змінено, перекваліфіковані дії на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74 та ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року ОСОБА_9 було визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та виправдано її на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення обвинуваченою вказаних кримінальних правопорушень.
Як вбачається із матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_9 було висунуто обвинувачення в тому, що вона таємно виклала чуже майно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України за наступних обставин.
26 квітня 2017 року, близько 10 годин 15 хвилин, ОСОБА_9 прибула за місцем своєї колишньої роботи ТОВ «КПД», яке знаходиться за адресою: м. Дніпро вул. Автопаркова, 1 з метою звільнення та отримання розрахунку за виконану роботу.
Того ж дня, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , отримавши відповідні розрахунки та підписавши обхідний лист, спустилась в приміщення роздягальні, розташованої на першому поверсі ТОВ «КПД», де побачила відкриті дверцята металевої шафи, в якій знаходились особисті речі робітників, в результаті чого в неї раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
В подальшому, ОСОБА_9 , у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, знаходячись у приміщенні роздягальні ТОВ «КПД», розташованого за адресою: м. Дніпро вул. Автопаркова 1, діючи умисно з металевої шафи взяла жіночу куртку темно-зеленого кольору, звідки з лівого зовнішнього карману викрала грошові кошти у розмірі 116 гривень. В подальшому, ОСОБА_9 , на підлозі металевої шафи виявила жіночу сумку чорного кольору. Оглянувши зазначену сумку, ОСОБА_9 у внутрішньому боковому кармані, виявила зарплатну карту ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_13 . Оглянувши зазначену зарплатну карту ПАТ «ОТП БАНК», видану на ім`я ОСОБА_13 , у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами, що зберігались на рахунку даної картки, тобто для подальшого викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_13 . З цією метою, ОСОБА_9 , у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, викрала з виявленої сумки зарплатну карту ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_13 та поклала у праву зовнішню кишеню одягненої на ній куртки.
В подальшому ОСОБА_9 , з викраденим майном, а саме зарплатною карткою ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 виданою на ім`я ОСОБА_13 та готівкою у розмірі 116 гривень, місце вчинення злочину покинула.
Далі, ОСОБА_9 , 26 квітня 2017 року о 19 годині 00 хвилин, продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, попросила свого знайомого ОСОБА_14 який на момент вчинення злочину не усвідомлював дійсний злочинний намір ОСОБА_9 , придбати різноманітні продукти харчування, при цьому розрахуватися зарплатною карткою ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_13 . В свою чергу ОСОБА_14 , не усвідомлюючи дійсні злочинні наміри ОСОБА_9 , 26 квітня 2017 року, у період часу з 19 години 18 хвилин по 19 годину 55 хвилин, відвідавши магазини: «М`ясна долина», що розташований за адресою: м. Дніпро вул. Роторна б. 27 к, «Ромашка», що розташований за адресою: м. Дніпро вул. Роторна б.27, «Ковбасмаркет», що розташований за адресою: м. Дніпро вул. Роторна б.27в, «На площі ШОП», що розташований за адресою: м. Дніпро вул. Енергетиків б.8, ТОВ «БОЖКО», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова б.13, «Магазин продукти», що розташований за адресою: м. Дніпро вул. Космонавта Волкова, б. 11, за допомогою зазначеної картки придбав різноманітні продукти харчування на загальну суму 1242,42 грн.
Таким чином, за даними органу досудового розслідування, в результаті умисних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_13 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 1358,42 грн.
Крім того, органом досудового розслідування, ОСОБА_9 обвинувачується у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, вчиненого за наступних обставин.
26 квітня 2017 року близько о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 , прибула за місцем своєї колишньої роботи ТОВ «КПД», яке знаходиться за адресою: м. Дніпро вул. Автопаркова, 1 з метою звільнення та отримання розрахунку за виконану роботу.
Того ж дня, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , отримавши відповідні розрахунки та підписавши обхідний лист, спустилась в приміщення роздягальні, розташованої на першому поверсі ТОВ «КПД», де побачила відкриті дверцята металевої шафи в якій знаходились особисті речі робітників та в результаті чого в неї раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
В подальшому, ОСОБА_9 , у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, знаходячись у приміщенні роздягальні ТОВ «КПД», розташованого за адресою: м. Дніпро вул. Автопаркова 1, діючи умисно на підлозі металевої шафи виявила жіночу сумку чорного кольору. Оглянувши зазначену сумку, ОСОБА_9 у внутрішньому боковому кармані, виявила зарплату карту ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_13 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02 жовтня 1992 року, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року є електронним носієм інформації, який ініціює переказ грошей з відповідного рахунку та засобом доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом). Оглянувши зазначену зарплату карту ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_13 , у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, направлений на викрадення зазначеної зарплатної картки, яка є офіційним документом, вчинене з корисливих мотивів з метою подальшого незаконного заволодіння грошовими коштами, що зберігались на рахунку даної картки. З цією метою, ОСОБА_9 , у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на викрадення офіційного документу, викрала з виявленої сумки зарплату карту ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_13 та поклала у праву зовнішню кишеню одягненої на ній куртки.
В подальшому ОСОБА_9 , з викраденим майном, а саме зарплатною карткою ПАТ «ОТП БАНК», рахунок № НОМЕР_1 виданою на ім`я ОСОБА_13 місце вчинення злочину покинула.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить виправдувальний вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185. ч. 1 ст. 357 КК України скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги тим, що кримінальне провадження було розглянуто судом першої інстанції неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства України та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, зокрема, судом першої інстанції не надано належної оцінки в сукупності дослідженим в судових засіданнях доказам та показам свідкам, які вказують на винуватість ОСОБА_9 у викраденні банківської картки та, з її допомогою, грошових коштів, належних ОСОБА_13 , тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Прокурор не погоджується в апеляційній скарзі із визнанням низки письмових доказів недопустимим, вважає, що належних обґрунтувань щодо того в чому саме полягає недопустимість письмових доказів в судовому рішенні не вказано. Окрім цього, прокурор вказує на те, що судом першої інстанції у виправдувальному вироку не наведено належних обґрунтувань чому саме суд прийняв до уваги одні докази, надавши їм перевагу, та проігнорував інші, які прямо вказують на вину ОСОБА_9 .
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник та обвинувачена в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги прокурора, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, в мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції в порушення закладених у зазначеній нормі закону завдань, не провів стосовно ОСОБА_9 повного та неупередженого судового розгляду, вимог кримінального процесуального законодавства України не дотримався, в своєму рішенні не навів достатніх обґрунтувань тих підстав, з яких він дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Так, судом першої інстанції було досліджено докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме:
- звіт-рахунок за період з 20 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року від 27 квітня 2017 року про операції з платіжною карткою MasterCard Debit Oksana Sukhenko рахунок № НОМЕР_1 відкритий у АТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_13 ;
- протокол огляду місця події від 22 травня 2017 року, відповідно до якого 22 травня 2017 року у період часу з 09-00 год. до 09-30 год. слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_15 , за участю ОСОБА_16 , за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна б. 14, в приміщенні охорони ТОВ «Ковбас-маркет» проведено огляд робочого комп`ютера охорони, на робочому столі якого зберігається папка з відео файлами у кількості 2 шт., які за допомогою DVD-ROM були записані на DVD-R диск;
- протокол перегляду відеозапису від 23 травня 2017 року, відповідно до якого 23 травня 2017 року у період часу з 09.00 год. до 09-30 год. за участю ОСОБА_14 , було оглянуто DVD-R диск, на якому містяться 2 відео-файли з камер відеоспостереження ТОВ «Ковбас-маркет» за 26 квітня 2017 року 19:29:44 год. Після перегляду відеозапису ОСОБА_14 пояснив, що на відео файлах, що переглядалися, зображений він. В той час він робить покупки та розраховується карткою ОТП банк, яку дала йому ОСОБА_9 ;
- протокол перегляду відеозапису від 30 травня 2017 року, відповідно до якого 30 травня 2017 року у період часу з 16-40 год. до 17-00 год. за участю ОСОБА_9 було оглянуто DVD-R диск, на якому містяться 2 відео-файли з камер відео спостереження ТОВ «Ковбас-маркет» за 26.04.2017 19:29:44 год. Після перегляду відеозапису ОСОБА_9 пояснила, що на відео файлах, що переглядалися зображений ОСОБА_14 , який в той час робить покупки та розраховується картою ОТП банк, яку вона йому дала;
Під час перегляду вказаних записів в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 пояснила, що зображений на відео чоловік їй взагалі невідомий.
- протокол проведення слідчого експерименту від 31 травня 2017 року, відповідно до якого 31 травня 2017 року у період часу з 09-00 год. до 10-20 год. за участю підозрюваної ОСОБА_9 у присутності 2 понятих проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення місць реалізації грошових коштів, згідно якого ОСОБА_9 пояснила, що після того як вона вкрала картку, вона попрохала свого знайомого ОСОБА_14 придбати різноманітних товарів та ходила спільно з ним по магазинам Самарського району, де ОСОБА_14 самостійно без її участі розраховувався карткою за покупки. В ході проведення вказаного слідчого експерименту ОСОБА_9 вказала місця реалізації грошових коштів, а саме: супермаркет «М`ясо» за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна, б. 27к, магазин «Ромашка» за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна б. 27, кіоск «Ковбас маркет» за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна, б. 27в, магазин «Щедрий кошик» по вул. Енергетиків, б. 8, магазин «Продукти» ТОВ «Божко» за адресою: вул. Космонавта Волкова, б. 13, маркет «Делві» за адресою вул. Космонавта Волкова, б. 11. Також ОСОБА_9 повідомила, що після покупки в останньому магазині вона викинула картку та направилась додому де і залишила продукти;
Також, судом було досліджено витяг з електронної програми перепусток ТОВ «КПД» за 26 квітня 2017 року, який було надано свідком ОСОБА_17 у судовому засіданні під час допиту останнього та долучено до матеріалів кримінального провадження, відповідно до якого ОСОБА_9 26 квітня 2017 року у період часу з 12:52 по 13:05 перебувала у приміщенні жіночої роздягальні ТОВ «КПД».
Після дослідження вищевказаних письмових доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ряду цих доказів недопустими та неналежними, такими, що не підтверджують причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Зокрема, суд першої інстанції визнав недопустим такий письмовий доказ, як звіт-рахунок від 27 квітня 2017 року про операції з платіжною карткою MasterCard Debit Oksana Sukhenko рахунок № НОМЕР_1 за період з 20 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року, відкритий у АТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_13 , мотивуючи таке рішення тим, що йому невідомо походження даного доказу, матеріали кримінального провадження не містять інформації щодо вилучення вказаного документу у будь-який процесуальний спосіб, передбачений нормами КПК України, а сама потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що особисто слідчому вказаний звіт не надавала та взагалі зі слідчим жодного разу не спілкувалась.
При цьому, в який саме спосіб звіт-рахунок від 27 квітня 2017 року про операції з платіжною карткою MasterCard Debit Oksana Sukhenko рахунок № НОМЕР_1 за період з 20 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року, відкритий у АТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_13 з`явився в матеріалах кримінального провадження, судом першої інстанції встановлено не було, а відтак і не встановлено, яким саме кримінальним процесуальним нормам України не відповідає даний письмовий доказ і спосіб його отримання органом досудового розслідування, а тому висновки суду про його недопустимість колегія суддів вважає передчасними.
Надалі, суперечливими один одному є висновки суду про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 22 травня 2017 року в ході якого слідчим в приміщенні охорони ТОВ «Ковбас-маркет» проведено огляд робочого комп`ютера охорони, на робочому столі. Зокрема, спочатку суд в мотивувальній частині виправдувального вироку зазначає, що слідча дія проведена у відповідності до вимог КПК України, порушення отримання даного письмового доказу відсутні, і одразу ж вказує на неналежність даного доказу в рамках даного кримінального провадження, оскільки він не містить в собі будь-яких даних щодо причетності ОСОБА_9 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Мотивувальна частина судового рішення не повинна містити в собі суперечливих один одному висновків суду.
При цьому, судом першої інстанції при визнанні протоколу огляду місця події від 22 травня 2017 року, в ході якого слідчим в приміщенні охорони ТОВ «Ковбас-маркет» проведено огляд робочого комп`ютера охорони, на робочому столі, у зв`язку із тим, що він не містить в собі будь-яких даних щодо причетності ОСОБА_9 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, не надав належної оцінки тому факту, що в ході проведення огляду місця події від 22 травня 2017 року, слідчим було здобуто та вилучено наступний письмовий доказ - папку з відео файлами з камер відеоспостереження ТОВ «Ковбас-маркет» за 26 квітня 2017 року 19:29:44 год. у кількості 2 шт., які 23 травня 2017 року були оглянуті за участі свідка ОСОБА_14 . Після перегляду відеозапису ОСОБА_14 пояснив, що на відео файлах, що переглядалися, зображений він. В той час він робить покупки та розраховується карткою ОТП банк, яку дала йому обвинувачена ОСОБА_9 .
Щодо протоколу проведення слідчого експерименту від 31 травня 2017 року, то суд першої інстанції не прийняв до уваги зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту покази ОСОБА_9 щодо причетності до викрадення зарплатної картки, оскільки безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала у повному обсязі та взагалі заперечувала свою причетність до вказаних подій, з чим колегія суддів не погоджується, так як суд фактично ототожнив два самостійних процесуальних джерела доказів - показання потерпілої та протокол процесуальної дії (слідчого експерименту).
Окрім цього, суд вказав в своєму рішенні, що протокол проведення слідчого експерименту в частині відтворення маршруту ОСОБА_14 , який вказала ОСОБА_9 , також не є належним доказом, оскільки безпосередньо у протоколі зазначено, що ОСОБА_14 самостійно, без її участі розраховувався карткою за покупки, тобто дані обставини також не містять в собі будь-якого доказового значення саме щодо причетності ОСОБА_9 до викрадення грошових коштів та зарплатної картки потерпілої ОСОБА_13 .
Так, при доказуванні, насамперед, повинні бути встановлені обставини, які відносяться до події злочину (п.1 ч. 1 ст. 91 КПК України). А п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України вимагається встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
За допомогою певного доказу встановлюється та чи інша обставина. Так, протокол огляду місця події має безпосереднє відношення саме до події злочину, за допомогою нього можна встановити час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Натомість, суд першої інстанції оцінив цей доказ виключно з позиції - чи встановлює він винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.
Усі решта доказів також судом оцінені саме з цієї позиції, що протирічить вимогам КПК України.
Крім того, заслуговує на увагу те, що згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В порушення зазначеної норми, суд оцінив кожен доказ окремо, однак не оцінив сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Адже внутрішнє переконання, до якого приходять суб`єкти оцінки має ґрунтуватись саме на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх доказів у їх сукупності.
Застосовуючи підхід до оцінки доказів лише з позиції чи встановлює він винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, а також оцінюючи кожен доказ окремо без оцінки сукупності доказів, суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 91, 94 КПК України, які є істотними тому, що вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Наведене суперечить правовій позиції, викладеній в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа № 740/3597/17)
Окрім вказаних порушень норм КПК України при оцінці доказів, судом першої інстанції не досліджено та не надано належної правової оцінки, і тим паче при спростуванні обвинувачення та ухваленні виправдувального вироку, ніяк не вмотивовано підстав з яких судом належним чином не взято до уваги факт знаходження 26 квітня 2017 року обвинуваченої у встановленому органом досудового розслідування місці (роздягальня ТОВ «КПД») та у встановлений час (з 12:52 год. по 13:05) вчинення кримінального правопорушення.
Факт перебування ОСОБА_9 26 квітня 2017 року з 12:52 год. по 13:05 в роздягальні ТОВ «КПД» повністю узгоджується з показами самої обвинуваченої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Посилання суду першої інстанції в рішенні на присутність в роздягальні ТОВ «КПД» ще двох прибиральниць ОСОБА_19 та ОСОБА_20 колегія суддів оцінює критично, оскільки, по-перше, вказані особи в ході досудового розслідування допитані не були, судом першої інстанції в ході судового провадження не допитувались на спростування чи підтвердження можливості їх причетності до вчиненого злочину, а, по-друге, викраденою в потерпілою карткою розраховувався товариш саме обвинуваченої. Наявність зв`язку товариша обвинуваченою із прибиральницями з метою з`ясування способу отримання ОСОБА_14 платіжної картки в ході судового провадження не встановлено.
Також, мотивувальна частина виправдувального вироку не містить обґрунтувань, з яких суд виходив приймаючи до уваги змінені покази обвинуваченої, відповідно до яких ОСОБА_9 , після вступу захисника ОСОБА_8 , обрала лінію захисту та заперечувала про її причетність до вчинених злочинів, та відкинув початкові покази, дані нею в ході досудового розслідування, в ході проведення слідчих дій та на початку судового розгляду, при тому, що посилання обвинуваченої на тиск з боку співробітників поліції, внаслідок якого нею були напочатку дані викривальні покази відносно себе, були спростовані територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Полтаві в ході їх перевірки, про що винесено постанови від 27 вересня 2019 року та від 30 квітня 2020 року, згідно яких зазначені кримінальні провадження щодо органу досудового розслідування та прокуратури були закриті на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.
Водночас, в ході судового провадження покази свідків сторони захисту ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , про те, що після звільнення з ТОВ КПД ОСОБА_9 по обіді перебувала вдома і весь час до кінця дня пробула вдома, що могли б спростовувати покази свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 про знаходження після обіду з ним обвинуваченої та передачі нею платіжної картки, і як наслідок, здійснення покупок магазинах продовольчих товарів, і їх подальшої перепродажі. Покази ж самої обвинуваченої ОСОБА_9 про те, що вона не знайома зі свідком ОСОБА_14 суд в своєму рішенні розцінив як обрану обвинуваченою лінію захисту.
Таким чином, наведене свідчить про ряд протиріч у висновках суду, щодо непричетності обвинуваченої до вчинених злочинів, прийнята судом першої інстанції лінія захисту обвинуваченої повністю суперечить встановленим та визнаним судом фактам, а саме: ОСОБА_9 дійсно знайома із свідком ОСОБА_14 , який здійснював розрахунок в продовольчих магазинах платіжною карткою викраденою в потерпілої в роздягальні ТОВ КПД, що підтверджено звітом-розрахунком картки ОСОБА_13 ; перебування обвинуваченої в день та час вчинення злочину в роздягальні ТОВ КПД зафіксоване письмовими доказами; алібі обвинуваченої про те, що після звільнення вона весь день знаходилась вдома і не могла передати викрадену карту ОСОБА_14 - спростоване судом.
Також, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення посилався на порушення працівниками Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області положень ст. 214 КПК України при реєстрації заяви ОСОБА_13 в ЄРДР та ряду вимог КПК України при складанні процесуальних документів (протоколу прийняття заяви про вчинений злочин, доручення на проведення досудового розслідування, повідомлення про початок досудового розслідування в частині дати їх складення), констатувавши факт фальсифікації співробітниками поліції вказаних документів. Проте, колегія суддів звертає увагу, на те, що в установленому законом порядку факт фальсифікації співробітниками поліції процесуальних документів в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 нічим не підтверджений, перевірка вказаного факту органом ДБР не проведена, висновки такої перевірки відсутні.
А тому, підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в порушення вимог ст. ст. 410, 411 КПК України суд першої інстанції провів неповний судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, ухвалив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тобто, висновки суду суперечать доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, проігнорував встановлені та нічим не спростовані факти обставин кримінального правопорушення та навів висновки у судовому рішенні, що містять істотні суперечності.
Колегія суддів позбавлена можливості усунути вказані розбіжності, з`ясувати всі обставини справи та дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження докази, оскільки ніхто з учасників судового провадження питання про їх дослідження не ставив.
Відповідно до вимог пунктів ст. ст. 412, 415 КПК України допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Щодо доводів, викладених прокурором в апеляційній скарзі, то вони підлягають перевірці та врахуванні судом першої інстанції під час нового розгляду кримінального провадження.
Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 410, 411, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області задовольнити.
Виправдувальний вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4