Справа № 396/1481/21
Провадження № 1-кп/396/98/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2022 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глодоси, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, освіта середня-спеціальна, не одружений, не працює, утриманців не має, раніше судимий: - 03.11.2020 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, громадські роботи призначенні вказаним вироком суду не відпрацьовано, судимість в установленому законом порядку не знята та непогашена.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 в с. Глодоси, Новоукраїнського району, Кіровоградської області 05.10.2021 року вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 05.10.2021 року, близько 22 год., більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебував по вул. Фестивальна в с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та особою - ОСОБА_8 . В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виникла словесна суперечка.
В ході вказаного словесного конфлікту, у ОСОБА_3 виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, бажаючи настання наслідків, знаходячись в положенні стоячи, обличчям до ОСОБА_11 , яка в цей момент також перебувала у положенні стоячи, наніс один удар своєю правою ногою в область лівої ноги ОСОБА_11 , в результаті отриманого удару остання втратила рівновагу та впала на землю горілиць.
Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , перебуваючи в положенні стоячи відносно останньої, ОСОБА_3 наніс один удар своєю лівою рукою, зжатою в кулак, в область лобної ділянки голови з права. Після чого, нахилившись ближче до ОСОБА_11 , яка продовжувала перебувати в положенні лежачи на спині, продовжуючи злочинні дії наніс їй ще один удар, своєю лівою рукою, зжатою в кулак, в область губ.
Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 відійшов від ОСОБА_11 та попрямував до свого домоволодіння.
В результаті нанесених ударів, ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, у вигляді синця у лобній ділянці справа та садна на черевній облямівці нижньої губи зліва, крововиливу у слизовій оболонці верхньої губи в центрі та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, та суду пояснив, що вчинив правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Визнав, що вчинив неправомірно та щиро розкаївся у скоєному, просив суворо не карати. Крім того вказав, що даний злочин вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння.
Потерпіла ОСОБА_5 належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, так як обвинуваченим 05.10.2021 року вчинено умисне легке тілесне ушкодження.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - скоєно кримінальний проступок.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання передбаченою ст. 67 КК України - вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, утриманців не має, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий, 03.11.2020 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, громадські роботи призначенні вказаним вироком суду не відпрацьовано, судимість в установленому законом порядку не знята та непогашена
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у вигляді громадських робіт, враховуючи, що протипоказання до призначення громадських робіт передбачені ч.3 ст. 56 КК України відсутні.
Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2020 року засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, які не відпрацювано, отже остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді громадських робіт та до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді громадських робіт, призначеного згідно з вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2020 року, за яким він не відбув покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 ( сто двадцяти) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за дійсним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2020 року та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1