ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/436/21 Справа № 712/9971/21 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 Категорія:ст.171 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора апелянта представника апелянта представників ТОВ СП «Нібулон» адвокатів представника ТОВ «Фіш Груп» ОСОБА_4 ОСОБА_5 Чигиринська міська рада ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чигиринської міської ради на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року про задоволення клопотання начальника Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001262 від 15.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням, в якому просив накласти арешт на 128 582 кг пшениці 4 класу, урожаю 2021 року, що згідно договору складського зберігання зерна № 1407.01 від 14.07.2021 року, перебуває на зберіганні на зерновому складі ТОВ «Рікон-Лайн», який знаходиться за адресою Черкаська область, Чигиринська територіальна громада, село Трушівці, вулиця Черкаська, будинок 90, та заборонити Товарній біржі «Іннекс» проводити аукціон з продажу вказаного зерна.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року клопотання начальника Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту задоволено.
Накладено арешт на 128 582 кг пшениці 4 класу, урожаю 2021 року, що згідно договору складського зберігання зерна № 1407.01 від 14.07.2021 року, перебуває на зберіганні на зерновому складі ТОВ «Рікон-Лайн», який знаходиться за адресою Черкаська область, Чигиринська територіальна громада, село Трушівці, вулиця Черкаська, будинок 90.
Зобов`язано ТОВ «Фішгруп», на утримання якого передано майно, створити всі належні умови для недопущення псування даного майна, заборонивши його реалізацію до визначеного законом порядку.
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що постановою дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області 128582 кг пшениці 4 класу, урожаю 2021 року, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. А тому, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник Чигиринської міської ради міський голова ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси про накладення арешту на майно.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Вказує, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, але в даному випадку кримінальне провадження кваліфіковано за ч. 1 ст. 197-1 КК України, що стосується саме самовільним користуванням земельною ділянкою, без відповідних документів і ніяким чином не відноситься до культур, які росли на вказаній земельній ділянці на яке накладено арешт.
Також, спеціальна конфіскація як засіб збереження у кримінальному правопорушенні не передбачається, а тому не вбачається доцільності накладення арешту на 128 582 кг пшениці 4 класу, урожай 2021 року, оскільки кількість та якість зерна (пшениці) зафіксована.
Крім того, Чигиринська міська рада цивільного позову стосовно відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди не пред`являла.
Звертає увагу на те, що земельні ділянки, які є предмет кримінального провадження є землями історико-культурного призначення, які взагалі забороняється використовувати для вирощування сільськогосподарських культур.
Також, на даний момент арештоване майно має статус безхазяйного, оскільки жодна особа не звернулася до міської ради за його витребуванням. В перспективі територіальна громада в особі Чигиринської міської ради є його (майно зерно пшениці вагою 128 582 кг 4 класу) право набувачем. В результаті накладення арешту міська рада недоотримає до бюджету кошти , які в результаті арешту необхідно буде додатково сплатити за зберігання зерна на терміналі. Кожного місяця за зберігання зерна необхідно сплатити близько 15 000,00 грн., а тому накладений арешт спричинить лише додаткові витрати на його зберігання і аж ніяк не забезпечить збереження доказів.
Крім того, зерно пшениці є зафіксованим в актах опису, оцінене відповідно до закону та задокументоване кримінальним провадженням, а тому додатковий захід у вигляді його арешту не є виправданим та спів розмірним засобом забезпечення збереження доказів, яким арештовані зернові культури і не являються.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Чигиринської міської ради, який підтримує апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представників ТОВ СП «Нібулон» та ТОВ «ФішГруп», які також заперечували проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що до відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області надійшло звернення від виконавчого комітету Чигиринської міської ради, про те, що під час обстежень земельних ділянок комунальної власності на території Чигиринської міської ради, було виявлено факт самовільного всупереч установленого законом порядку, посіву, а саме посіви зернових культур у вигляді пшениці, кукурудзи та соняшника.
У зв`язку з проведенням обстежень земельних ділянок комунальної власності на території Чигиринської міської ради, міською радою було виявлено факт самовільного, всупереч установленому законом порядку, посіву, а саме зернові посіви пшениці в адміністративних межах села Тарасо-Григорівка та села Вершаці ТГ Черкаської області.
20 липня 2021 року постановою дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області 128582 кг. пшениці 4 класу урожаю 2021 року, що згідно договору складського зберігання зерна № 1407,01 від 14.07.2021 року, яке перебуває на зберіганні на зерновому складі ТОВ «Рікон-Лайн» визначено речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Також з клопотання начальника Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури про арешт майна вбачається, що майно, а саме 128582 кг. пшениці 4 класу урожаю 2021 року, може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Задовольнивши клопотання про арешт майна слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що не застосування заборони на відчуження та розпорядження вищевказаним майном, може привести до подальшої передачі майна, а саме подальшого його продажу та відчуження.
Таким чином, дослідження та збереження даного майна, а саме 128582 кг. пшениці 4 класу урожаю 2021 року, має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначених у ст. 170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.
Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 171 КПК України.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Чигиринської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року про задоволення клопотання начальника Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001262 від 15.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України залишити без змін

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3