Провадження №: 1-кс/755/4973/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002088 від 14.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002088 від 14.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Клопотання мотивовано тим, за фактом незаконного заволодіння квартирою по АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 первинно було зареєстровано 15.02.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_4 за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування квартири від 28.10.2004, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 під №1959.
Згідно цього договору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подарували 28.10.2004 вказану квартиру ОСОБА_5 . Текст договору викладено на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВВО №170521.
При цьому, інформація щодо приватного нотаріуса ОСОБА_6 на цей час у Єдиному реєстрі нотаріусів відсутня.
Згодом право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 23.02.2021 за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2021, зареєстрованого під №73 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 .
За змістом цього договору ОСОБА_5 як продавець продав, а ОСОБА_10 купив вказану квартиру. Продавець квартири володів нею на підставі договору дарування квартири від 28.10.2004.
У подальшому ОСОБА_10 продав вказану квартиру ОСОБА_11 та ОСОБА_12 згідно договору купівлі-продажу від 27.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 під №3852.
Проте, договір дарування від 28.10.2004 має ознаки підробки та ніколи не укладався з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з огляду на таке.
Згідно інформації КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1997 органом приватизації Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва. Право власності на цю квартиру за ОСОБА_5 не реєструвалось.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть №7666 від 02.05.2014), у зв`язку з чим був виписаний з квартири 20.05.2014.
Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом подачі відповідної заяви від 16.10.2014 до Першої київської державної нотаріальної контори, де заведена спадкова справа №1282/2014.
Разом з тим, ОСОБА_15 , не пізніше травня 2016 року зникла з місця свого постійного проживання у квартирі АДРЕСА_2 . За вказаним фактом зареєстроване кримінальне провадження №0006450 від 07.06.2016 за ч. 1 ст. 115 КК України. Її місцезнаходження на цей час не встановлено.
Також не відоме місцезнаходження ОСОБА_9 , місце проживання якого так само було зареєстровано за вказаною адресою та який є третім співвласником квартири.
Нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 припинена з 24.02.2010 року, документи нотаріального діловодства та архів нотаріуса передано до Київського державного нотаріального архіву.
За інформацією Київського державного нотаріального архіву у справі 02-03 «Договори відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались» том №7 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 28 жовтня 2004 року за реєстровим №1959 міститься запис про посвідчення договору дарування, викладеного на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВВО №170523, сторонами якого є інші особи та щодо іншого предмету дарування.
Таким чином, невстановлені на цей час особи незаконно заволодію вказаною квартирою шляхом реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчужили її іншим особам.
Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 28.10.2021 вказана квартира визнана речовим доказом.

Таким чином, з метою виконання завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України), що полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно, право власності на яке на цей час зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У судовому засіданні прокурор, підтримав клопотання просив його задовольнити в повному обсязі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, прийшов до наступного.

Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0002088 від 14.07.2021 року за ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння квартирою по АДРЕСА_1 . Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 28.10.2021 вказана квартира визнана речовим доказом.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002088 від 14.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження відчуження майна та проведення реєстраційних дій квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: