Справа № 274/2622/21 Провадження № 1-кс/0274/1459/21 УХВАЛА
27.09.2021 м.Бердичів
центр для подрібнення вугілля загальною площею 44,60 квадратних метра, галерея Г-1 загальною площею 65,80 квадратних метра; склад запчастин гараж, Врогеак-1 загальною площею 160,60 квадратних метра.
Досудовим розслідуванням установлено, що згідно наказу №1-0/-2005 від 05.01.2005 ОСОБА_4 призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ружинська будівельна кераміка».
Відповідно до п.п.6.1, 6.3, 6.8, 6.9 Статуту ТОВ «Ружинська будівельна кераміка», затвердженого загальними зборами учасників від 07.09.2018, директор товариства: є одноосібним виконавчим органом товариства, що здійснює керівництво його поточною діяльністю; до компетенції директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції зборів; директор є посадовою особою товариства; директор повинен діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства. Таким чином, ОСОБА_4 займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, тобто є службовою особою юридичної особи приватного права.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364-1 КК України зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.239-1 КК України незаконному заволодінні ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, що створило небезпеку для довкілля.
04.10.2007 Міністерством охорони навколишнього природного середовища України надано спеціальний дозвіл на користування надрами №4413 Товариству з обмеженою відповідальністю «Ружинська будівельна кераміка» на видобування корисних копалин суглинки в Ружинському родовищі на площі 16,2 га, яке знаходиться на північно-східній околиці смт.Ружин Житомирської області.
16.12.2019 наказом Державної служби геології та надр України №485 дію спеціального дозволу на користування надрами №4413 від 04.10.2007, наданого ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» зупинено з 01.02.2020 на підставі пунктів 1,4 п.22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011№615, до усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування, які були виявленні в результаті планової перевірки від 26.04.2019, проведеної Державною службою геології та надр України.
У зв`язку з не усуненням такого порушення, як відсутність документів в ТОВ «Ружинська будівельна кераміка», що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, дію вищевказаного спеціального дозволу не було поновлено.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364-1 КК України зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки та ч.2 ст.240 КК України - порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля.
22.09.2021 директору ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч.2 ст.364-2, ч.1 239-1 ч.2 ст.240 КК України.
Вказаними кримінальними правопорушеннями державі спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 7557810 грн. 18 коп.
Вказана шкода підтверджена матеріалами кримінального провадження, а саме висновками земельно-технічної експертизи та інженерно-екологічної експертизи.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на праві власності у підозрюваного ОСОБА_4 (код платника податків НОМЕР_1 ) перебуває наступне нерухоме майно:
1) Квартира загальною площею 33,9 квадратних метрів, розташована за адресою АДРЕСА_1 , єдиним власником якої являється ОСОБА_4 .
3) Житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 до складових частин якого входять сарай 1, Б, погріб 1, В, єдиним власником якого являється ОСОБА_4 .
Відповідно до інформації наданої ГУ ДПС у Житомирській області за ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» наступні банківські рахунки відкриті в банківських установах:
НОМЕР_2 ПАТ «Укрінбанк» (код МФО 300142);
НОМЕР_3 АБ «Укргазбанк» (код МФО 320478);
НОМЕР_4 Житомирське РУ АТ КБ «Приватбанк» м. Житомир (код МФО311744);
НОМЕР_5 Житомирське РУ АТ КБ «Приватбанк» м. Житомир (код МФО311744);
НОМЕР_6 АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (код МФО 380805)
На вказаних рахунках можуть бути розміщені грошові кошти, які можуть бути використані для відшкодування шкоди спричиненої вищевказаними кримінальними правопорушеннями.
Відповідно до відповіді наданої ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області встановлено, що згідно уніфікованої бази даних «Agro Tech» за ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» зареєстрована 1 одиниця сільськогосподарської техніки , а саме трактор гусеничний Т-130, 1991 року випуску, заводський номер НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_7 .
Відповідно до відповіді наданої Управлінням Держпраці у Житомирській області №4941 від 05.08.2021 за ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» з 01.01.2010 по даний час зареєстровані: ескаватор гусеничний АТЕК761, заводський №138, 1994 року випуску, Самоскид С КрАЗ 256Б1, заводський номер НОМЕР_8 , 1988 року виготовлення, Самоскид-С ЗИЛ-130, заводський номер НОМЕР_9 , 1983 року виготовлення.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на праві власності за ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» рахується цегляний завод, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з наступних складових частин:
1) Головний промисловий корпус загальною площею 2010,80 квадратних метрів, піч сушильна двохтунельна з піднавісом, А-1, загальною площею 637,50 квадратних метрів;
2) Трансформаторна підстанція, Е-1, загальною площею 30,80 квадратних метрів;
3) Склад ПММ, Б-1 загальною площею 31,10 квадратних метра;
4) Центр для подрібнення вугілля загальною площею 44,60 квадратних метра, галерея Г-1 загальною площею 65,80 квадратних метра;
5) Склад запчастин гараж, В-1 загальною площею 160,60 квадратних метра.
Таким чином, вищезазначене майно, а також грошові кошти, що знаходяться на вищевказаних рахунках в банківських установах можуть бути використанні з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Щодо співмірності необхідності накладення такого арешту та спричиненої кримінальними правопорушеннями шкоди, то прокурор зазначає, що вказаними кримінальними правопорушеннями завдано шкоду на загальну суму 7557810 грн. 18 коп.
Вартість майна та земельних ділянок зазначених у клопотанні, які належать ОСОБА_4 та ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» згідно ринкової вартості, визначеної інтернет-ресурсами є значно меншою.
Що стосується банківських рахунків, то в клопотанні зазначено, що на даний час не відомо чи наявні на вказаних рахунках грошові кошти, та в якій саме сумі, а тому необхідним являється накладення арешту на вказані рахунки на суму спричиненої шкоди, у разі наявності такої.
Враховуючи, що повідомлення власників майна може призвести до відчуження майна, або його приховування і, як наслідок, відсутність можливості використання вказаного майна для відшкодування шкоди спричиненої державі кримінальними правопорушеннями, прокурор вважає за необхідне провести розгляд цього клопотання без виклику підозрюваного та його захисника.
Прокурор в письмовому клопотанні від 27.09.2021 просить розгляд клопотання про арешт майна проводити без його участі, вимоги останнього підтримує та просить задовольнити.
Згідно приписів ч.1 ст. 172 КПК України неявка, зокрема, прокурора не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власників майна, з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Із змісту вищезазначених норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.
Водночас, клопотання не містить зазначення вартості майна та доказів на її підтвердження, на яке прокурор просить накласти арешт, що позбавляє слідчого суддю можливості визначити співмірність розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з вартістю такого майна.
Посилання ж у клопотанні на ті обставини, що вартість майна та земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 та ТОВ "Ружинська будівельна кераміка", згідно ринкової вартості, визначеної інтернет ресурсами, є значно меншою, ніж завдана кримінальними правопорушеннями у цьому кримінальному провадженні шкода, не підтверджені жодними доказами.
Що ж до вимоги про накладення арешту на банківські рахунки ТОВ "Ружинська будівельна кераміка", то слідчий суддя зазначає таке.
Слідчим суддею встановлено, що доводи прокурора щодо обґрунтованості такого ступеню втручання у права та діяльність суб`єкта господарювання, а саме, що грошові кошти, які можливо знаходяться на банківських рахунках товариства, можуть бути використані з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального провадження, є не переконливими, оскільки не відповідають завданню ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, яке згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК передбачає запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, на яке планується накласти арешт.
Також, з огляду на обсяг зазначених прокурором банківських рахунків, що належать ТОВ "Ружинська будівельна кераміка", слідчий суддя приходить до висновку, що накладення на них арешту може позбавити відповідного суб`єкта господарювання можливості здійснювати господарську діяльність, що свідчить про невиправданість такого масштабного втручання у діяльність суб`єкта господарювання потребам досудового розслідування.
Не підлягає задоволенню й вимога прокурора про накладення арешту на цегляний завод, який на праві власності належить ТОВ "Ружинська будівельна кераміка", оскільки ОСОБА_4 володіє лише 20 відсотками статутного капіталу вказаного товариства. Решта ж 80 відсотків належать іншим особам, щодо яких не проводиться досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.
Так, згідно із ч.ч. 6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Враховуючи викладене, прокурором не доведено розумність і співрозмірність обмеження права власності третіх осіб.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Дослідивши клопотання, копії долучених до нього матеріалів з кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наведені прокурором підстави для накладення арешту на майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на рахунки у вказаному кримінальному провадженні не доведена; прокурором не доведено також, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в майнові права підозрюваного й третіх осіб та позбавлення їх права на володіння, користування та розпорядження своїм майном; не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається з відповідним клопотання, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1