Справа № 676/652/20
Провадження № 1-кп/676/74/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників

судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинуваченої та цивільного відповідача ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському, в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа покарань №1» кримінальне провадження, відомості про яке внесені 14 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000903, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Первомайськ Миколаївської області, проживаючої у АДРЕСА_1 , ромської національності, громадянки України, з незакінченою середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше судимої:

-вироком Репкінського районного суду Чернігівської області від 18 липня 1996 року за ч.2 ст. 17, ч.2 ст.70-1, ч.3 ст. 229-1, 44,42 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 1999 року за ч.2 ст.229-1 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією майна;

-вироком Деснянського районного суду від 27 листопада 2002 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

-вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2008 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

-вироком Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2011 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

-вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2012 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

-вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2013 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців;

-вироком Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 11 травня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці;

-вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

-вироком Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2018 року за ч.2 ст. 185, ч.1, 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців;

-вироком Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

-Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.79, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 будучи неодноразово судимою за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не стала та вчинила новий умисний злочин.

Так, 14 серпня 2019 року близько 9 години 20 хвилин, знаходячись в приміщенні ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території міського ринку по АДРЕСА_2 , помітивши в розстібнутій сумці потерпілої ОСОБА_5 гаманець чорного кольору, прийняла рішення про його таємне викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні вказаного магазину, наблизилась зліва до потерпілої ОСОБА_5 , яка стояла біля ювелірної вітрини, та, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом занурення та взяття рукою і в подальшому поміщення під поліетиленовий пакет таємно викрала із розстібнутої сумки належний потерпілій ОСОБА_5 гаманець, виготовлений зі шкіри, вартістю 300 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2400 гривень, з яких три купюри номіналом 500 гривень, три купюри номіналом 200 гривень, дві купюри номіналом 100 гривень, п`ять купюр номіналом 20 гривень, десять купюр номіналом 10 гривень, 300 доларів США, з яких три купюри номіналом 100 доларів США, вартістю відповідно до курсу НБУ станом на 14 серпня 2019 року за 1 долар США 25,14616 гривень, на загальну суму 7543 гривень 85 копійок, та банківська картка АТ КБ «ПриватБанк», видана на ім`я ОСОБА_5 , що не становить для потерпілої майнової цінності, після чого із викраденим майном покинула місце вчинення злочину, а в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 10243 гривень 85 копійок.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину в інкримінованому їй правопорушенні визнала повністю та підтвердила всі обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті. Цивільний позов визнала частково у розмірі заподіяної майнової шкоди. У вчиненому розкаялася, просила суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що в день події в ювелірній крамниці на місцевому ринку у неї із сумки невстановленою особою було викрадено гаманець із коштами та банківськими картками. Просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Наведені обставини ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченої та потерпілого, немає, у зв`язку з чим судом відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, а її дії які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, судом кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65,66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_7 вчинила нетяжкий злочин, будучи неодноразово судимою, за місцем проживання та відбування покарання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працювала та не займалася іншою суспільно-корисною працею, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, судом визнаються рецидив злочинів.

З урахуванням викладено, на переконання суду ОСОБА_7 необхідно призначити основне покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції зазначеного закону, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та буде достатнім для виправлення засудженої, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка неодноразово судима, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, форму вини й мотиви вчинення злочинів, тяжкість їх наслідків, обставини, за яких було вчинено злочин, а також вид сукупності, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, зарахувавши повністю покарання, частково відбуте за вироками Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року.

Потерпіла цивільний позивач ОСОБА_5 пред`явила до обвинуваченої ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 10243 грн. 85 коп., 5000 грн. моральної шкоди, та 4500 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 цивільний позов визнала частково в розмірі 10243 грн.85 коп. майнової шкоди, в задоволені решти вимог просила відмовити.

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченої цивільного відповідача ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , потерпілої цивільного позивача ОСОБА_9 , її представника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_4 , вважає, що цивільний позов потерпілої цивільного позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_7 потерпілій цивільному позивачу ОСОБА_5 завдана майнова шкода, що становить вартість майна, яке ОСОБА_7 таємно викрала, у зв`язку з чим цивільний позов підлягають задоволенню в цій частині в повному обсязі.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із обвинуваченої - цивільного відповідача, судом враховується характер та обсяг заподіяння моральних страждань потерпілої, пов`язаної із заволодінням їх майном, тяжкістю вимушених змін у їх житті, а також із врахуванням матеріального становища обвинуваченої та потерпілої, яка є інвалідом ІІ групи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, судом враховується надані потерпілою - цивільним позивачем та її представником доказів щодо сплати коштів, а також виконаної роботи, що відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, суд прийшов до переконання, що з обвинуваченої необхідно стягнути 4500 грн. витрат на правову допомогу.

Запобіжний захід та інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, процесуальні витрати відсутні, питання про долю речових доказів та документів слід вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 371, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винуватою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначених даним вироком та вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і два місяці, зарахувавши повністю частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року у виді позбавлення волі строком з 24 листопада 2019 року до дня набрання зазначеним вироком законної сили включно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання зазначеним вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 (десять тисяч двісті сорок три) гривні 85 копійок на відшкодування майнової шкоди, 3000 (три тисячі) гривень на відшкодування моральної школи, 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Речові докази: диски із камер відеоспостереження (т.2, а.м.к.п. 55, 91), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Документи: матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені 14 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000903, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченій та прокурору вручити (надіслати) копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1