Номер провадження 11-сс/816/485/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність службових осіб Сумського РУП ГУНП України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 27 липня 2021 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, заявник ОСОБА_6 звернувся до апеляційною суду з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою.

В обґрунтування пропущеного строку, заявник ОСОБА_6 посилається на те, що він не був згодний з тим, що ухвалою слідчого судді йому було відмовлено у задоволенні скарги, а тому, мав намір оскаржити вказану її і для цього йому потрібен був повний текст судового рішення, який він отримав 05 жовтня 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Сумське райуправління поліції ГУНП в Сумській області, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_7 умисних дій щодо заволодіння його документами, а саме, паспортом громадянина України, правоустановчими документами на будинок за адресою АДРЕСА_1 , його власністю, а саме земельною ділянкою з будинком та господарчими будівлями, шляхом обману та зловживанням його довірою, які мають всі ознаки кримінального правопорушення та підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів, відповідальність за які передбачена ст. 190 КК України та розпочати досудове розслідування.

Щодо доводів апеляційної скарги, то заявник вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки прийнята з порушеннями процесуального і матеріального права.

Апелянт зазначає, що 27 липня 2021 року він звернувся до окружної прокуратури м. Суми з письмовою заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 190 КК України, наступного дня йому стало відомо, що його звернення було переслане до Сумського районного управління поліції для проведення відповідної перевірки, про хід та результати якої йому взагалі не повідомляли. Апелянт зазначає, що за власною ініціативою, він дізнався, що перевірку його заяви проводив оперуповноважений відділу карного розшуку Сумського районного управління ОСОБА_8 і його заява була чомусь зареєстрована у журналі єдиного обліку за №44940, а не внесена до ЄРДР, як того вимагає ст. 94 КПК України. При цьому, йому стало відомо, що практично перевірки заяви не проводилося, не встановлювалися факти, зазначені у ній, не опитувалися вказані у заяві особи, тобто, відповідальний працівник поліції віднісся до цього формально. Про наслідки перевірки його не повідомляли , тільки після неодноразових звернень до ОСОБА_8 , останнім було особисто йому вручено 31 серпня 2021 року відповідь за підписом в.о. начальника райуправління, датовану 13 серпня 2021 року, в якій зазначався інший номер реєстрації його заяви, а саме за № 47602 з повідомленням про те, що кримінальна справа не порушувалася, оскільки не встановлено ознак кримінального правопорушення, крім того, йому стало відомо, що слідчий відмовився порушувати кримінальне провадження тільки на підставі того, що у заяві відсутнє підтвердження його права власності на не рухоме майно, про яке в ній йдеться, при тому, що відповідно до діючого КПК України для перевірки заяви працівники поліції вони повинні були порушити кримінальне провадження, або відмовити у цьому з належним повідомленням про конкретні вжиті заходи, крім того, ст. 214 КПК України передбачена обов`язковість внесення будь-яких заяв чи повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР і така відмова у реєстрації не допускається.

На думку апелянта, слідчий суддя у своїй ухвалі не вірно дійшов висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення і що я таких доказів не надав, крім цього, слідчий суддя в порушення ст.ст. 345, 350 КПК України не з`ясувавши питання наявності клопотань в учасників процесу, перейшовши відразу до розгляду його скарги по суті.

Апелянт вказує, що попередньо, він особисто звертався до нотаріуса з проханням надати йому відомості про осіб, які продали його майно без його відома, проте, в наданні такої інформації йому було відмовлено, які і відмовлено його представнику - адвокату на його адвокатський запит щодо надання такої інформації на підставі ст. 8 Закону України «Про нотаріат», оскільки адвокати не входять до числа осіб, які мають право на її отримання. У своїй заяві до правоохоронних органів, у скарзі до суду на бездіяльність працівників поліції, а також у поясненнях у суді, він зазначав про те, що всіма його документами, в тому числі і на нерухоме майно, незаконно заволоділа ОСОБА_7 і для отримання інформації з архіву нотаріуса про попереднього власника майна та хто був продавцем його майна, необхідно було порушити кримінальну справу та направити відповідний процесуальний запит.

Апелянт посилається на те, що у 1965 році, відповідно до рішення Сумського міськвиконкому йому була виділена земельна ділянка для будівництва приватного будинку по АДРЕСА_1 , на якій він поступово збудував маломірний будинок типу «Флігель», погріб, та звів житловий будинок без внутрішнього оздоблення, а також забетонував подвір`я та виростив фруктовий сад. У зв`язку з відсутністю стабільної роботи він вимушений був працювати на різних об`єктах будівництва, проте все рівно коштів для добудови житлового будинку у нього не вистачало, а тому, він вирішив обміняти свою садибу на аналогічну садибу з хорошим будинком в сільській місцевості, а саме в с. Симонівка Сумського району, з власником якого у нього вже була попередня домовленість. Працюючи на наступному будівельному майданчику в с. В. Сироватка Сумського району і проживаючи в цей час в місцевого жителя ОСОБА_9 , він зустрів свою родичку ОСОБА_7 та в ході приватної розмови розповів їй про свої наміри обміняти свою садибу в м. Суми на аналогічну в с. Симонівка. В подальшому ОСОБА_7 розповіла йому, що працює секретарем селищної ради та запропонувала надати допомогу в оформленні документів по продажу його оселі. Всі документи на господарство були у нього, однак ОСОБА_7 попрохала дати їй їх подивитися, забрала документи собі і йому їх не віддала, а сказала, що нехай в неї побудуть на зберіганні. Пізніше, він декілька раз приходив до неї додому та вимагав, щоб вона повернула йому документи, але ОСОБА_7 їх не віддавала, більше того, ще й вихватила з його кишені його паспорт громадянина України. На його неодноразові вимагання повернути всю документацію вона глузувала з нього, говорила, що ніяких документів у нього не брала, виганяла його зі свого двору, штовхала та ображала. Все це чули її сусіди, які також говорили їй, щоб вона віддала йому документи. Згодом він дізнався, що ОСОБА_7 , без його згоди та участі продала його будинок стороннім особам, а його речі вивезла нібито до свого племінника ОСОБА_10 в с. Осоївка, Краснопільського району. До цього часу йому не зрозуміло, як ОСОБА_7 продала без нього його оселю, при тому, що згоди на це він не надавав і в нотаріуса під час нотаріальних дій присутнім не був. Відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно власником його оселі є ОСОБА_11 , яка придбала її 13 грудня 2007 року, договір купівлі-продажу оформляла приватний нотаріус ОСОБА_12 , ВКС/265710 від 06 грудня 2007 року №7943.

Апелянт зазначає, що він у розмові з ОСОБА_7 пригрозив їй, що буде звертатися до правоохоронних органів, так як вона вчинила відносно нього злочин, а саме шахрайство, на що вона попросила цього не робити, оскільки кошти за продаж садиби у сумі 23 тис. доларів США вона перерахує йому на пенсійну картку, однак, з липня 2016 року по теперішній час постійно лише обіцяє повернути гроші за продаж будинку, а останній раз він на тему спілкувався з нею взимку 2021 року, при цьому, вона з

подивом йому сказала «ти дивись він ще живий», а коли мова зайшла про повернення грошей, то взагалі заперечила, і сказала що вона йому нічого не винна. Тоді він зрозумів, що ОСОБА_7 його ошукала і що ніяких грошей йому не збирається повертати.

Крім того, апелянт зазначає, що коли ОСОБА_7 забрала у нього паспорт, то прописала його в с. Осоївці у свого племінника по АДРЕСА_2 , на що він також згоди не давав і на адресу його нового місця реєстрації стала надходити його пенсія, яку листоноша Наконечна віддавала родичам ОСОБА_7 без його усного чи письмового на те дозволу в період з лютого по вересень 2016 року. Після того, як він знову повідомив ОСОБА_7 про його наміри звернутися до компетентних органів з цього приводу, його було знято з реєстрації і до теперішнього часу він є особою без постійного місця проживання, мешкає або у своїх знайомих або у підвалах.

Апелянт вказує, що факт володіння ним господарством по АДРЕСА_1 та будівництва вищевказаних споруд, можуть підтвердити його колишні сусіди ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,колишня голова квартального комітету ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також родина ОСОБА_22 .

Апелянт зазначає, що він є хворою людиною похилого віку, без реєстрації та постійного місця проживання, отримує мінімальну пенсію і не має матеріальної можливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви цивільно-правового характеру, а також оплачувати послуги адвоката, на даний час, звернення до суду в щодо зобов`язання працівників поліції внести до ЄРДР дані за його заявою про вчинення злочину та розпочати досудове слідство це є єдиний спосіб захистити свої конституційні права та відтворити справедливість, а така бездіяльність працівників поліції, їх безвідповідальний і формальний підхід до виконання своїх службових обов`язків, призводять до порушень чинного законодавства, в частині захисту прав громадян на власність, безповоротність і безпринципність покарання, притягнення до відповідальності тих, хто цього заслуговує.

Апеляційний розгляд поданої скарги представник заявника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_23 у поданій заяві просив проводити без його участі, та без участі заявника.

З урахуванням такої позиції заявника та його адвоката, прокурор також подав заяву з проханням здійснити апеляційний розгляд даного провадження у його відсутність.

Враховуючи наявність вищевказаних заяв, а також, що учасники провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана, на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що в судовому засіданні 30 вересня 2021 року були присутні як заявник ОСОБА_6 , так і його адвокат ОСОБА_23 . У зазначеному судовому засіданні слідчий суддя постановив рішення, при цьому, було проголошено його вступну та резолютивну частину.

Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні докази того, що повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді була вручена заявникові ОСОБА_6 саме 30 вересня 2021 року, які і відсутні докази на спростування доводів апелянта про те, що він його отримав саме 05 жовтня 2021 року.

За таких обставин, враховуючи, що апеляційна скарга на вказане судове рішення надійшла до Сумського апеляційного суду 11 жовтня 2021 року, колегія суддів вважає за можливе поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року з метою дотримання права особи на доступ до правосуддя, оскільки останній у даному провадженні є заявником.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого слідчим суддею рішення в межах поданої ОСОБА_6 апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримано не було.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора, від 30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, згідно п. п. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону України, а також Положення дає підстави для висновку, що чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З матеріалів поданої ОСОБА_6 скарги вбачається, що останній звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність працівників Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 27 липня 2021 року, про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ст. 190 КК України, з посиланням на те, що станом на час звернення зі скаргою, про хід перевірки та результати за вказаною заявою його взагалі не повідомляли, він не знав, хто її проводить, які дії вживалися по встановленню істини щодо фактів викладених в ній.

При цьому, заявник посилався на те, що фактично перевірки за його заявою не проводилося, що свідчить про формальний до неї підхід з боку уповноважених осіб.

Перевіряючи доводи поданої ОСОБА_6 скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки останній у заяві про вчинення відносно нього ОСОБА_7 злочину щодо заволодіння його правовстановлюючими документами та власністю, жодного доказу на підтвердження даних обставин, суду не надав. Крім того, як зазначив слідчий суддя, ні заявник, ні його адвокат в судовому засіданні не надали доказів на підтвердження перебування у власності або у користуванні ОСОБА_6 спірного майна, не могли пояснити причини не звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів з 2004 року по 2021 рік з відповідними заявами про вчинений злочин.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитись не може та вважає, що під час розгляду скарги ОСОБА_6 слідчим суддею не взято до уваги як вищезазначені вимоги закону, так і положення абзацу двадцять четвертого підпункту 1.1 пункту 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17), у якому зазначається, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Крім того, в абзаці двадцять другому підпункту 1.1 пункту 1 вказаного Узагальнення зазначається, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до статті 284 КПК України.

З огляду на стадію кримінального провадження, а також беручи до уваги питання, що вирішуються під час розгляду зазначеного виду скарги, оцінка у процесуальних рішеннях слідчого судді фактичних обставин є неприпустимою. У зв`язку із цим слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, недостатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

Колегія суддів наголошує на тому, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчому судді необхідно було врахувати, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органи зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

При цьому, поза увагою слідчого судді залишилось те, що ч. ст. 214 КПК України містить імперативний припис, згідно з яким слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на відсутність доказів щодо права власності ОСОБА_6 на спірне майно, не звернення останнього до правоохоронних органів щодо повідомлених ним обстави протягом відповідного періоду, взагалі не ґрунтується на вимогах вищезазначеного закону.

Крім того, висновок слідчого судді є необґрунтованим і з тих підстав, що у заяві про вчинення відносно нього злочину від 27 липня 2021 року, ОСОБА_6 повно та всебічно викладає усі обставини, за яких злочин було вчинено, вказує, хто його вчинив, зазначає осіб, які були свідками та можуть підтвердити певні факти. Тобто, заява ОСОБА_6 містить достатньо відомостей про кримінальне правопорушення, за ознаками якого останній просив внести дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розщслідування.

При цьому, повідомлення за підписом т.в.о. начальника Сумського РУП в Сумській області, про те, що заява ОСОБА_6 зареєстрована в ЖЄО як звернення громадян, за результатом розгляду якого не було встановлено події ознак кримінального чи адміністративного правопорушення та прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення, на думку колегії суддів, з врахуванням відомостей, повідомлених ОСОБА_24 , дійсно свідчить про формальний до цього питання підхід, про що обґрунтовано вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що не внесення даних за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, свідчить про бездіяльність службових осіб Сумського РУП ГУНП в Сумській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, яка слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали встановлена не була.

Таким чином, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя не врахував обставин, які мали значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, з огляду на чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання, тобто допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування такого рішення судом апеляційної інстанції.

За наслідками апеляційного розгляду, після скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для постановлення нової ухвали про зобов`язання службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Сумського РУП ГУНП в Сумській області, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, за заявою ОСОБА_6 від 27 липня 2021 року та розпочати досудове розслідування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга останнього підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2021 року, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність службових осіб Сумського РУП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення злочину скасувати, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 та зобов`язати службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Сумського РУП ГУНП в Сумській області, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 27 липня 2021 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України та організувати досудове розслідування.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4