Справа № 485/159/22
Провадження №1-кс/485/72/22
Ухвала
іменем України
про арешт майна

09 лютого 2022 року м.Снігурівка

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області клопотання прокурора Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про арешт майна у кримінальному провадженні №0000034 від 26 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України,

встановив:
07 лютого 2022 року прокурор Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подане клопотання підтримали та просили про його задоволення. В частині накладення арешту на автомобіль вимоги клопотання уточнили, та просили накалсти арешт заборонивши його відчуження та залишити на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , оскільки на теперішній час автомобіль переданий останньому під розписку. Також пояснили, що необхідність зберігання бензопили марки «CanFly» з ланцюгом та шиною у СПД № 1 ВП № 2 Баштанського РВП викликана необхідністю проведення експертного дослідження з вказаним майном.

Володілець майна ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 просили відмовити в задоленні клопотання прокурора посилаючись на пропуск строку звернення з відповідним клопотанням до суду.

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився, згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи за його відсутності, на вирішення питання про арешт майна покладається на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

26.01.2022 до чергової частини ВП №2 Баштанського РВП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що у лісосмузі біля с. Маліївка Березнегуватської ОТГ Баштанського району невідомі особи на автомобілі пиляють дерева.

Відомості про даний факт 26.01.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

26.01.2022 у період часу з 15:40 по 16:50 проведено огляд місця події, а саме ділянку місцевості (лісосмугу) розмірами 100х500 метрів, яка розташована поряд із ґрунтовою дорогою у західному напрямку на відстані 7 км від с.Маліївка Березнегуватської ОТГ Баштанського району Миколаївської області. Під час огляду місця події встановлено, що на ґрунтовій дорозі стоїть автомобіль марки ГАЗ 32213 білого кольору державний номер НОМЕР_1 . Окрім того, між дорогою та лісосмугою на сніговому покриві виявлено 2 слідові доріжки у вигляді втиснення снігового покрову, одна з яких у вигляді доріжки, а інша у вигляді втиснення від взуття. При проході по вказаній слідовій доріжці від автомобілю ГАЗ 32213 виявлено, що вказані слідові доріжки ведуть до лісосмуги у якій виявлено 7 свіжо спиляних дерев породи «Біла Акація», які були повалені на землю та порізані на колоди у кількості 38 шт. За результатами проведеного огляду вилучено до СПД №1 ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області 38 колод дерев «Біла Акація» та 2 зразки дерев`яної тирси, утворених внаслідок спилювання та розпилу вказаних дерев.

Окрім того, 26.01.2022 в період часу з 18:26 по 19:58 слідчим проведено невідкладний обшук автомобіля ГАЗ 32213 білого кольору державний номер НОМЕР_1 в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав 10 колод дерева породи «Біла Акація», які перебували у кабіні (кузові) автомобіля ГАЗ, а також бензопилу марки «CAN FLY», яка перебувала біля переднього пасажирського сидіння автомобіля. З салону автомобілю вилучено зразок дерев"яних опилок (дерев"яна стружка). Проведеним обшуком також вилучено автомобіль ГАЗ 32213 білого кольору державний номер НОМЕР_1 .

27.01.2022 слідчим суддею Снігурівського районного суду задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки ГАЗ моделі 32213 білого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано на ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою врятування та збереження майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: автомобілю марки ГАЗ моделі 32213, білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; бензопили марки «CanFly» з ланцюгом та шиною; 10 колод дерев породи «Біла Акація»; зразки дерев"яних опилок (дерев"яної стружки).

Правовою підставою для арешту майна слідчий називає те, що воно є тимчасово вилученим майном, та має суттєве значення в кримінальному провадженні, як речові докази.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об"єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об"єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 26 січня 2022 року вилучені у ході невідкладного обшуку речі, а саме автомобіль марки ГАЗ моделі 32213, білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; бензопилу марки «CanFly» з ланцюгом та шиною; 10 колод дерев породи «Біла Акація»; зразки опилок з салону автомобіля - визано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000034 від 26 січня 2022 року.

Матеріали клопотання містять достатньо даних, що вилучене в ході протоколу обшуку від 26 січня 2022 року майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме автомобіль марки ГАЗ моделі 32213, білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , бензопила марки «CanFly» з ланцюгом та шиною, 10 колод дерев породи «Біла Акація», зразки дерев"яних опилок (дерев"яної стружки) з салону автомобіля - є знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об"єктом кримінально протиправних дій.
За вказаного, вважаю за необхідне накласти арешт на дане тимчасово вилучене майно, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) майна, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з частиною 4 статті 173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи, що арешт на бензопилу марки «CanFly» з ланцюгом та шиною прокурор обґрунтовує необхідністю проведення експертних досліджень, з метою дотримання розумних строків обмеження прав власника майна, арешт майна у спосіб заявлений прокурором слід залишити до проведення експертних досліджень, з подальшою передачею вищевказаного майна ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під заборону розпорядження ним, попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Враховуючи вище зазначене, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

Щодо порушення прокурором встановленого КПК строку для звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слід зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, орган досудового розслідування дійсно не забезпечив подання у встановлений строк клопотання про арешт майна тимчасово вилученого під час невідкладного обшуку 26.01.2022 (подане до суду 07.02.2022).
Проте слідчий суддя звертає увагу, що відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК (частина 1 статті 173 КПК).
При вирішенні питання про арешт майна, яке має значення для виконання завдань кримінального провадження, слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 КПК); (4) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 КПК); (5) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 КПК); (6) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (7) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).
Таким чином, такої підстави для відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів (чи навіть з інших підстав), ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт.
Отже, сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає завданням кримінального провадження. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, не позбавляє таке майно доказової (у разі його арешту як речового доказу) чи забезпечувальної «сили» (при забезпеченні цивільного позову чи можливої конфіскації) в кримінальному провадженні, тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.
Суд також зазначає, що сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження майна не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 263/15845/2019.
Тобто, з одного боку порушення передбаченого частиною 5 статті 171 КПК строку, є юридичним фактом, з яким закон пов`язує припинення режиму тимчасового вилучення майна (стаття 169 КПК «Припинення тимчасового вилучення майна»), встановлює обов`язок негайно повернути майно особі, в якої воно було тимчасово вилучене, а з іншого - не є підставою для відмови в арешті майна. Така суперечність, на думку Суду, вирішується наступним чином.
Правові інститути тимчасового вилучення майна та арешту майна є пов`язаними, але відносно автономними, з різними цілями та правовими наслідками. Вони стосуються різних аспектів процесу доказування.
Правове значення встановленого законодавцем строку, визначеного як «протягом 48 годин після вилучення майна» (абзац 2 частини 5 статті 171 КПК) для звернення із клопотанням про арешт майна полягає в тому, що: (1) законодавцем презюмується достатність цього часу для сторони обвинувачення, щоб підготувати відповідне мотивоване клопотання з одного боку та (2) встановити такий нетривалий проміжок часу втручання у право власності особи (тимчасове позбавлення її правомочностей володіння та користування) в інтересах кримінального провадження, протягом якого можливе утримання майна особи в силу закону, без вмотивованого рішення суду, для вирішення його подальшої долі слідчим, прокурором (у разі бездіяльності, нереалізації обов`язку звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про арешт такого майна) або слідчим суддею, судом з урахуванням належності, вагомості такого майна (речей) для досягнення завдань кримінального провадження.
Таким чином, положення частини 5 статті 171 КПК у взаємозв`язку із положеннями частини 1 статті 169 КПК визначають лише тривалість законного перебування (утримання) чужого майна (вилученого в результаті обшуку) в розпорядженні сторони обвинувачення (слідчого, прокурора). Будь-яке подальше перебування (поза межами встановленого процесуального строку та часу, необхідного для негайного повернення), утримання такого майна слідчим, прокурором є таким, що не має правових підстав та є втручанням в право власності особи, якій належить це майно, без законних на те підстав.
У той же час, вказані порушення речових прав не можуть перешкоджати досягненню цілей й завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Адже головним призначенням кримінального провадження як процесуального зводу норм є ефективна реалізація матеріально-правових норм кримінального права. А Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (стаття 1 КК).
Таким чином, норми КПК щодо правового режиму, тривалості, припинення тимчасового вилучення майна функціонально призначені перш за все для вирішення цивільно-правових аспектів такого тимчасового вилучення та встановлення обов`язку щодо негайного повернення майна законному його володільцю у разі пасивності, незацікавленості сторони обвинувачення у його використанні для вирішення завдань кримінального провадження.
Правові наслідки можливих порушень процесуальних строків, про які йдеться, на думку суду, лежать в площині матеріально-правової юридичної відповідальності (наприклад, цивільно-правова відповідальність за утримання відповідного майна без законних на те підстав або у разі втрати чи знищення речового доказу (частина 4 статті 100 КПК), дисциплінарна відповідальність прокурора, слідчого за неналежне виконання службових обов`язків, кримінальна відповідальність у разі наявності відповідних підстав) тощо.
Крім цього, вирішення слідчим суддею, судом питання про арешт майна, яке було правомірно тимчасово вилучене, при порушенні строку звернення слідчим, прокурором із клопотанням про арешт, відбувається в період часу, коли режим тимчасового вилучення припинився (пункт 3 частини 1 статті 169 КПК).
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що вирішення питання щодо арешту майна залежить від того, чи має воно значення для досягнення завдань кримінального провадження, а не від того, чи своєчасно звернувся слідчий, прокурор з відповідним клопотанням до слідчого судді.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Клопотання прокурора Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене протоколом обшуку від 26 січня 2022 року, а саме на: 10 колод дерев породи «Біла Акація», зразки дерев"яних опилок (дерев"яної стружки) із салону автомобіля, вилучені у ОСОБА_5 , забезпечивши їх подальше зберігання у СПД № 1 ВП № 2 Баштанського РВП на час досудового розслідування кримінального провадження № 0000034 від 26 січня 2022 року, до його скасування.

Накласти арешт на майно, вилучене протоколом обшуку від 26 січня 2022 року, а саме на бензопилу марки «CanFly» з ланцюгом та шиною, вилучені у ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000034 від 26 січня 2022 року, забезпечивши їх подальше зберігання у СПД № 1 ВП № 2 Баштанського РВП до проведення експертних досліджень з вказаним майном після чого передати ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Накласти арешт на майно, вилучене протоколом обшуку від 26 січня 2022 року, а саме на автомобіль марки ГАЗ моделі 32213, білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.03.2004 року є ОСОБА_7 , та фактичним володільцем є ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000034 від 26 січня 2022 року, шляхом заборони ОСОБА_7 та ОСОБА_5 його відчудження.

Залишити автомобіль марки ГАЗ моделі 32213, білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України, із зобов"язанням надання арештованого майна на першу вимогу слідчого, прокурора для проведення слідчих дій з цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 з обов"язковим повідомленням слідчого судді про вжиті заходи у порядку ч. 3 ст. 169 КПК України.

Копію ухвали направити ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника/володільця майна, що не був присутній під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1