Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1239/21
Провадження 1-кп/382/99/21
ВИРОК

Іменем України

14 грудня 2021 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представник відповідача ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в м. Яготин Київської області кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пільг не має, працюючого в ТОВ "Ніклін-транс", раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Злочин вчинений при таких обставинах.

Так, 30 липня 2021 року близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи тягачем «Volvo FH12», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schwarzmuller SPA3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по 97 км + 200 м автодороги Київ-Харків в напрямку міста Київ на території Бориспільського району Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, проявив злочинну самовпевненість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху та виїхав на праве узбіччя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Смерть настала від численних переломів кісток скелету з пошкодженнями внутрішніх органів та розвитком крововтрати.

Після цього, порушуючи вимоги пунктів 2.10 а), б), в), г), д), е) Правил дорожнього руху, відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб; залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; ОСОБА_4 керуючи тягачем «Volvo FH12», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schwarzmuller SPA3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовжив рух в напрямку міста Київ, залишивши потерпілого на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д); 2.10 а), б), в), г), д), е); 10.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення(злочин), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, розкаявся та дав показання, що 30 липня 2021 року близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи тягачем «Volvo FH12», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schwarzmuller SPA3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по 97 км + 200 м автодороги Київ-Харків в напрямку міста Київ на території Бориспільського району Київської області, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, змінив напрямок руху та виїхав на праве узбіччя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до наїзду на пішохода, якого він не бачив, оскільки оглянувши автомобіль та територію навколо його не помітив пішохода, то поїхав далі. Його зупинили працівники поліції на розвилці при в`їзді у м.Бориспіль та повідомили про те, що він здійснив наїзд на пішохода.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся із заявою до суду про розгляд справи у його відсутність, а також із заявою в котрій вказав, що йому зі строни обвинуваченого відшкодовано матеріальні та моральні збитки, він претензій до обвинуваченого не має, вваж можливим застосувати до нього вимоги ст.ст.75, 76 КК України та не позбавлячти його права керувати транспортними засобами. Підтримав цивільний позов, що стосується відповідачів по даному позову.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав вимоги позову та підтвердив висловлене потерпілим в його заявах.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, його вина у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за клопотанням прокурора та за згодою учасників судового провадження, зокрема обвинуваченого, представника потерпілого, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що зазначені учасники кримінального провадження вірно розуміють зміст обставин справи, у них відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено судом в судовому засіданні учасникам кримінального провадження, які їм зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив обмежитися допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, згідно копії паспорта, довідки (а.с.130-132), обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Відповідно до вимоги про судимість та довідки (а. с.133), обвинувачений ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності, проте, як вбачається з розруківки (а.с.134-136) обвинувачений раніш притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за ст.124 КУпАП.

По місцю проживання та роботи обвинувачений ОСОБА_4 (а. с. 44-45, 133) характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, в нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вину визнав, обставинами, що пом`якшують покарання є відшкодування шкоди, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтягують покарання не встановлено, враховуючи думку потерпілого, який не має претензій матеріального та морального характеру, який не просить позбавляти волі обвинуваченого і суворо його карати, вважає за необхідне застосувати вимоги ст.ст.75, 76 КК України без застосування додаткової міри покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, злочин вчинений з необережності, вважає, що йому необхідно обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі, та до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

При цьому, незважаючи не те, що обвинувачення ОСОБА_4 за ст.135 КК України не висувалось, слід врахувати посткримінальну поведінку обвинуваченого, який не зупинився після зіткнення і залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та вказані обставини обвинуваченим не заперечуються, і причини такої поведінки, за поясненнями обвинуваченого є нібито те, що він оглянувши не помітив ніде людини, є недоречними, оскільки він як володілець джерела підвищеної небезпеки не міг не усвідомлювати високу ймовірність наслідків у виді ДТП при порушенні вимог ПДР, а також враховуючи, що обвинувачений раніш порушував вимоги ПДР України, що призвело до притягнення його до адміністративної відпоповідальності, в тому числі і за ст.124 КУпАП, тому з врахуванням вище викладеного, та того, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху, а також те, що за допомогою транспортного засобу ОСОБА_4 має єдиний дохід, до ОСОБА_4 слід застосовувати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 згідно ст. ст. 23, 990, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України підлягає частковому задоволенню.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Volvo FH12», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ТОВ «Ніклін-Транс» (страхувальник, власник (користувач) наземного транспортного засобу) в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (поліс № АР/5251728 від 01.03.2021). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю складає 260 000 гривень.

При цьому, відповідно до ст.26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно ст.27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Тому, з врахуванням вище викладеного та того факту, що потерпілий є братом померлого, в цій частині вимоги цивільного позову не підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог поданих до ТОВ «Ніклін-Транс», то враховуючи вимоги ч.2 ст.1168, 1187, 1167 ЦК України, а також те, що

ОСОБА_4 перебував на час дорожнього - транспортної пригоди у трудових відносинах з ТОВ «Ніклін-Транс» та виконував згідно його посадових обов`язків поставлене перед ним завдання у строки та межах визначених саме

ТОВ «Ніклін-Транс» з врахуванням внутрішніх наказів, які повинні не суперечити поставленим перед працівником завданням, враховуючи також, що запечення представника відповідача не підтверджені доказами, тому оцінюючи моральну шкоду, завдану ОСОБА_5 , суд враховує ступінь його моральних страждань, оскільки в його житті відбулися вимушені зміни та порушився його звичайний ритм життя, вважає, що вказана моральна шкода складає 80 000 гривень.

Питання щодо речових доказів вирішується, відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 6864, 80 гривень процесуальних витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи, інженеро-транспортної експертизи та трасологічної експертизи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 369 -371, 373-376, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та призначити йому покарання за цією статтею,

-5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 з`являтись до районного відділу з питань пробації для реєстрації згідно графіку, встановленому цим відділом та повідомляти відділ з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання, звільнивши останнього із під варти із залу суду.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати час перебування його під вартою з 10 години 10 хвилин 30.07.2021 року до часу звільнення із під варти із зали суду 14.12.2021 року.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніклін-транс» на користь ОСОБА_5 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Арешт що був накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2021 скасувати.

Речові докази: фрагменти уламків від автомбіля; один лівий чорний гумовий капець; змив з тягача «VОLVО FH12», р/н. НОМЕР_1 ; правий верхній блок фари тягача «VОLVО FH12», р/н. НОМЕР_1 ; фрагменти полімерних уламків тягача «VОLVО FH12», р/н. НОМЕР_1 - знищити після вступу вироку в законну силу, нижню праву (протитуманну) фару тягача «VОLVО FH12», р/н. НОМЕР_1 ; тахографічний диск тягача «VОLVО FH12», р/н. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», р/н. НОМЕР_2 - повернути власнику після вступу вироку в законну силу.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 6864, 80 гривень процесуальних витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи, інженеро-транспортної експертизи та трасологічної експертизи.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 366 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не буде скасовано, він набирає чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1