Справа № 333/813/21
Провадження № 1-кп/333/153/22
ВИРОК

Іменем України
31 січня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000604 від 20.09.2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середню освіту, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
19 вересня 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи на п`ятому поверсі у сьомому під`їзді за місцем мешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклої сварки із колишньою дружиною ОСОБА_8 , під час словесного конфлікту схватив останню за волосся та почав тягнути її з п`ятого поверху на перший, у ході чого затягнув її до вищезазначеної квартири.
Після чого, не зупиняючись на досягнутому, під час того, як потерпіла ОСОБА_8 знаходилась у ванній кімнаті своєї квартири, ОСОБА_10 руками наніс удари по голові, тулубу та рукам потерпілої, схопив її шию обома руками та почав душити.
В результаті протиправних дій ОСОБА_10 відносно ОСОБА_8 , остання отримала садна на задній поверхні грудної клітки праворуч, у проекції остистих відростків від рівня 1-го до рівня 5-го поперекового хребців, в проекції нижнього кута правої лопатки, лівого і правого ліктьового і правого ліктьового суглобів, в ділянці носа, нижнього повіка лівого ока, на тильній поверхні лівої кисті у проекції променево-запясткового суглоба і основних фаланг 2-5-го пальців, на тильній поверхні правої кисті біля основи 3-5-го пальців, лівого і правого стегон, лівої гомілки, у проекції зовнішньої кісточки лівої гомілки, правого гомілковостопного суглоба; синці в ділянці шиї праворуч, лівого передпліччя; синець з ранами в ділянці лівого колінного суглоба; синець з саднами правого колінного суглоба; рани 1-го пальця лівої стопи, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1098 від 21.09.2020 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
3. Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково і суду пояснив, що 19.09.2020 року він був у стані алкогольного сп`яніння і застосував фізичну силу до потерпілої, підняв на неї руку, через що шкодує. Події він пам`ятає погано. В той день вони разом з ОСОБА_8 були на дні народженні спільного товариша, випивали. Він випив 200 г коньяку. Приблизно о 22-00 годині, потерпіла повернулася додому, а він через деякий час прийшов до неї, зателефонував у домофон, вона відкрила і у них виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 висловлювалася нецензурною лайкою відносно його сім`ї. Коли потерпіла вибігла у під`їзд, він схопив її за волосся і затягнув до квартири. Конфлікт відбувався хвилин п`ятнадцять. На потерпілій до цього тілесних ушкоджень він не бачив. Подій відбувалися за адресою: АДРЕСА_3 . У квартирі він спілкувався з ОСОБА_8 , а потім приїхали співробітники поліції. Їх викликали сусіди. Він вину визнає. Він наносив потерпілій удари руками і ногами, душив її. Скільки ударів і куди він наносив потерпілій, не пам`ятає. Він міг лише вдарити потерпілу по затилку долонею. Він штовхав ОСОБА_8 , від чого та падала. В той день він вікна не бив, диван не пошкоджував, планшет не розбивав. Цивільний позов потерпілої визнав частково, лише в частині спричинення тілесних ушкоджень, моральну шкоду визнає частково, матеріальну шкоду не визнає в повному обсязі.
4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Незважаючи на лише часткове визнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що обвинувачений є її колишнім чоловіком. 19.09.2020 року, приблизно о 22-00 годині, вона приїхала додому і лягла спати. Її дитина в той день знаходилася у батьків. В квартирі вона була одна. Через деякий час вона почула як вибивають вікна. Коли ОСОБА_10 розбив вікно, вона злякалася, схопила телефон, вибігла з квартири і побігла на п`ятий поверх. На п`ятому поверсі вона стукала в двері до сусідів. Обвинувачений зайшов до під`їзду, піднявся на п`ятий поверх, де безпричинно схопив її за волосся, бив ногою і почав спускати з п`ятого поверху на перший. Він тягнув її по сходах і не давав піднятися. Коли вона намагалася встати, він бив її ногою. Вона просила його не бити її і дати стати на ноги. Далі ОСОБА_10 затягнув її до квартири у ванну кімнату, де почав розривати на ній речі, душив, зняв труси і намагався зґвалтувати. Обвинувачений бив її кулаком по голові. Сусідка викликала поліцію. Коли патрульні зайшли до квартири, то застали обвинуваченого у ванній кімнаті. Вона була вся в крові, речі на ній були розірвані. У неї були здерті коліна, спина, руки, пальці, на всьому тілі залишилися шрами. Прибігли сусіди, приїхали її батьки. Це не перший випадок, коли ОСОБА_10 вчиняв відносно неї домашнє насилля, вона неодноразово зверталася до поліції з цього приводу. Навіть перед судовим засіданням він телефонував їй і сміявся. Цивільний позов вона підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги. Обвинувачений в цей день роздавив ногою планшет дитини, а диван був розрізаний в інший день. ОСОБА_10 просить покарати суворо.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що працює старшим дільничним Комунарського відділу поліції. 19.09.2020 року він перебував на добовому чергуванні у Комунарському відділі поліції. У вечірній час надійшов виклик з АДРЕСА_3 , про те, що колишній чоловік пошкоджує вікна. Коли він разом з слідчо-оперативною групою прибули на виклик, то почули шум із квартири. Після того як потерпіла відчинила двері, то вони побачили у квартирі обвинуваченого і потерпілу. В чому була одягнута потерпіла, він не пам`ятає. На ній був розірваний одяг. Вона була в синцях. Потерпіла повідомила, що у неї з колишнім чоловіком виник конфлікт, в ході якого останній наніс їй тілесні ушкодження руками і ногами. Обвинувачений також їм повідомив, що у нього з потерпілою виник конфлікт, в ході якого він наніс їй тілесні ушкодження. Він з обвинуваченим їздив на освідування. Чи були пошкоджені вікна, він не знає.
Від допиту інших свідків прокурор відмовився.
Крім показів потерпілої, свідка, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Із рапорту, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 23560 від 19.09.2021 року, судом встановлено, що 19.09.2020 року о 23-33 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.09.2020 року о 23:32 за адресою: АДРЕСА_2 , колишній чоловік ОСОБА_10 лізе в вікно, щойно розбив вікно, заявник ОСОБА_8 .
Із рапорту, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 23565 від 20.09.2021 року, судом встановлено, що 20.09.2020 року о 02-37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.09.2020 року о 02:34 до П`ятої міської клінічної лікарні звернулася ОСОБА_8 , яку за адресою: АДРЕСА_2 , о 00-00 годині, побив колишній чоловік, діагноз численні садни і забій м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок.
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.09.2020 року встановлено, що до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернулася ОСОБА_8 , яка просила притягнути до кримінальної відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_10 , який 19.09.2020 року, приблизно о 23-00 годині, в 7 під`їзді будинку АДРЕСА_3 завдав їй тілесні ушкодження.
Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 № 1098 від 21.09.2020 року (експертиза закінчена 06.10.2020 року) встановлено, що садна на задній поверхні грудної клітки праворуч, у проекції остистих відростків від рівня 1-го до рівня 5-го поперекового хребців, в проекції нижнього кута правої лопатки, лівого і правого ліктьових суглобів, в ділянці носа, нижнього повіка лівого ока, на тильній поверхні лівої кисті у проекції променево-зап`ясткового суглоба і основних фаланг 2-5-го пальців, на тильній поверхні правої кисті біля основи 3-5-го пальців, лівого і правого стегон, лівої гомілки, у проекції зовнішньої кісточки лівої гомілки, правого гомілковостопного суглоба; синці в ділянці шиї праворуч, лівого передпліччя; синець з ранами в ділянці лівого колінного суглоба; синець з саднами правого колінного суглоба; рани 1-го пальця лівої стопи у ОСОБА_8 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи 19.09.2020 року.
Із дослідженого висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 20.09.2020 року, встановлено, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_10 .
У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.
5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_10 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.
Обвинувачений фактично вину у спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень визнав, хоча і намагався якимось чином виправдати свої дії. ОСОБА_10 давав не логічні і суперечні між собою покази, зазначаючи одночасно, що він наносив потерпілій удари руками і ногами, душив її, а через хвилину давав протилежні покази про те, що міг лише вдарити ОСОБА_8 рукою по затилку, штовхав її, від чого та падала і могла отримати тілесні ушкодження, пояснюючи це тим, що події він пам`ятає погано, скільки ударів і куди він наносив потерпілій, не пам`ятає. Обвинувачений визнав, що схопив потерпілу за волосся і затягнув до квартири.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого в частині того, що він погано пам`ятає події, оскільки останній, вказуючи, що не пам`ятає скільки ударів і куди він наносив потерпілій, детально і конкретно описує іншій події, що відбувалися у той день.
Захисник обвинуваченого у судових дебетах зазначив, що ОСОБА_10 фактично визнав свою вину, кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України не оспорював. Механізм нанесення тілесних ушкоджень, зазначений потерпілою, не підтверджується матеріалами експертизи.
При цьому, показання потерпілої суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який зазначив, зокрема, що у квартирі під час конфлікту знаходилися обвинувачений і потерпіла, на останній був розірваний одяг, вона була в синцях і повідомила, що колишній чоловік наніс їй тілесні ушкодження руками і ногами, що не заперечувалося обвинуваченим, дослідженим у судовому засіданні матеріалам судово-медичної експертизи, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини ОСОБА_10 і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд не вбачає.
В обвинувальному акті в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , зазначено щире каяття. У судовому засіданні обвинувачений також зазначив суду, що розкаюється у вчиненому.
Вирішуючи відповідно до ст. 66 КК України питання наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд виходив з того, що щире каяття може мати місце, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Обвинувачений у судовому засіданні визнав свою вину частково, його покази щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення не узгоджуються як з показаннями потерпілого, свідка, так і з матеріалами кримінального провадження, що свідчить про відсутність у нього належних висновків щодо необхідності виправлення і критичної оцінки своєї злочинної поведінки, а відтак і про відсутність щирого каяття як обставини, пом`якшуючої покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння
В обвинувальному акті в якості обставини, що обтяжує покарання, не зазначено вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, тому суд не може брати її до уваги при призначенні покарання, щоб не порушувати права ОСОБА_10 на захист.
7. Мотиви призначення судом покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, стан здоров`я на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Також при виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його матеріальний стан, відсутність офіційного працевлаштування, думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, положення ст. 56 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді громадських робіт, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
При цьому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , враховуючи у учасників процесу відсутність відповідних клопотань, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому запобіжний захід.
По справі потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 суми матеріального збитку у розмірі 28000,00 гривень, яка складається з пошкодження дивану, вартістю 14000,00 грн., розбитого віконного скла, вартістю 9000,00 грн., а також розбитого планшету, вартістю 5000,00 гривень, і моральної шкоди, яка складає 15000,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог потерпіла зазначила, що моральна шкода полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та в порушенні стосунків з оточуючими її людьми. Після вказаних подій вона веде закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, у неї погіршився стан здоров`я, вона погано спить ночами та змушена докладати величезні зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин.
Обвинувачений позов в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, а в частині стягнення матеріальної шкоди заперечував у повному обсязі.
Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій матеріальної шкоди, суд виходить з такого.
Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Під час судового розгляду кримінального провадження суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не знайшли підтвердження і виходять за межі обвинувачення. Так, потерпілою не доведено належними та допустимими доказами, що саме діями обвинуваченого спричинено заявлену нею матеріальну шкоду. Крім того, ОСОБА_8 під час допиту зазначила, що диван був порізаний ОСОБА_10 у іншій день. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який як дільничний поліції прибув на місце подій, зазначив, що не знає, чи були пошкоджені вікна. Огляд місця подій під час досудового розслідування не проводився.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Оцінюючи вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, яка оцінена нею в загальній сумі 15000,00 гривень, суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілої, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпіла в результаті заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень понесла фізичні страждання, повинна була тривалий час лікуватися, поміняла звичний спосіб життя.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 15000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Процесуальні витрати і речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1