Номер провадження: 11-сс/813/180/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого 29.09.2021 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 203-2 КК України призначено покарання у виді штрафу у сумі 340 000 гривень, вирок оскаржується в Одеському апеляційному суді,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001219, внесеного до ЄРДР 15.12.2021 року,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Оскарженою ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , із визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 567500 (п`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.
Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги
В своїх апеляційних скаргах адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах захисту ОСОБА_9 вважають оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на наступне:
-підозра висунута слідчим необґрунтована та належними доказами не підтверджена;
-ризики, заявлені слідчим у клопотанні недоведені;
-розмір застави є занадто високим та завідомо непомірним для підозрюваного;
-слідчим суддею в судовому засіданні взагалі не досліджено жодного доказу, наданого слідчим та стороною захисту.
На підставі цього, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Позиції учасників судового розгляду
Захисник ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, надіслала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001219 від 15.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
15.12.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за ознаками носіння, зберігання та придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних підстав.
Так, згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_9 , знаходячись в м. Ізмаїлі Одеської області, всупереч передбаченому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків в результаті таких своїх дій, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої у ході проведення досудового розслідування особи один корпус гранати Ф-1 та один запал ручної гранати модернізованим УЗРГМ у зібраному стані, яку пізніше без передбаченого законом дозволу, переносив по місту, зберігаючи в лівій кишені куртки, в якій був одягнений.
14.12.2021 о 23:08 під час фактичного затримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено обшук затриманої особи, у ході якого виявлено та вилучено: один корпус гранати Ф-1 та один запал ручної гранати модернізованим УЗРГМ у зібраному стані, які ОСОБА_9 , незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
14.12.2021 о 23:08 годині ОСОБА_9 затримано згідно зі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 15.12.2021 року; протоколом огляду предмета від 15.12.2021 року; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №421 від 15.12.2021 року; довідками №193-194 від 15.12.2021 року; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_9 від 15.12.2021 року; та іншими матеріалами долученими до клопотання.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.
Не погоджуючись із доводами захисників про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, офіційно ніде не працевлаштований, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечним характером такого кримінального правопорушення.
Також апеляційний суд погоджується з тим, що доведений ризик, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.
Крім того, апеляційний суд вважає доведеним існування ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, який обумовлений тим, що ОСОБА_9 на даний час притягується до кримінальної відповідальності та відносно нього ухвалений обвинувальний вирок, який не даний час не набрав законної сили за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційних скарг щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_9 соціальних зв`язків, зокрема наявності постійного місця проживання, дитини, однак, з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, особу підозрюваного, який не працевлаштований, офіційних джерел доходу не має, на даний час притягується до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні, на переконання апеляційного суду, родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на поведінку підозрюваного, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що посилання сторони обвинувачення на притягнення підозрюваного до іншого кримінального правопорушення, без вироку суду не може прийматись до уваги у зв`язку із тим, що існує презумпція невинуватості, оскільки відповідно до п.10 ч.1 ст.178 КПК України наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення враховуються при обранні запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що слідчий суддя неправильно визначив розмір застави, встановивши його непомірним для підозрюваного, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_9 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням інкримінованого йому злочину та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а тому розмір застави не є завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що саме такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні та належним чином мотивував своє рішення про визначення розміру застави в межах розміру, передбаченого ч. п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України.

В ході розгляду апеляційних скарг обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, є перешкодою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, скоєння іншого кримінального правопорушення, ризиків незаконного впливу на свідків, а також особу підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_9 іншого, більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг захисників немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001219, внесеного до ЄРДР 15.12.2021 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню в касаційному не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4