Номер провадження: 11-кп/813/1698/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року в кримінальному провадженні №0000666 від 12.06.2020 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

Оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк відбуття покарання обвинуваченому рахується з моменту затримання останнього, а саме з 21.10.2020 року.
Згідно з оскарженим вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним за те, що, він, 12.06.2020 року, в період часу з 00 год. 30 хв. до 02 год. 00 хв., знаходячись біля приватного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Республіканська, буд. 331, діючи повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викруткою віджав вікно, через яке проник до вище вказаного будинку, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: велосипед марки «PROFI», рожевого кольору, вартістю 5000 гривень та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та ухвалити новий, яким призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого який підтримав свою апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржений вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК.
В апеляційного суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, встановлених під час проведення судового розгляду в суді першої інстанції, а обвинувачений не заперечує обставин вчинених злочинів та доведеність його вини.
Визнавши обвинуваченого винним та вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена останньому і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст.66 КК України пом`якшують покарання.
Доводи обвинуваченого стосовно неврахування судом першої інстанції при призначені покарання пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.
Визнавши обвинуваченого ОСОБА_7 винним та вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена останньому і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, а також пом`якшуючі обставини, на які посилається обвинувачений, обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Апеляційний суд, вирішуючи питання про законність вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладені в Постанові від 28.05.2020 року у справі №753/13972/17 (провадження №51-986км20), у якій Верховний Суд зазначив, що законодавцем визначено, що саме суду надано дискреційні повноваження, щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.
Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі доказів про існування підстав для скасування оскаржуваного вироку, або його зміни, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для скасування вироку суду та ухвалення нового, з призначенням більш м`якого покарання, про що просить обвинувачений, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворівського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року в кримінальному провадженні №0000666 від 12.06.2020 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4