Справа № 344/1586/21
Провадження № 1-кп/344/552/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 прийняв пропозицію та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, у липні 2020 року ОСОБА_6 звернулася до державного виконавця ОСОБА_5 з метою отримання консультації для вирішення питання щодо зняття арешту із належного їй на праві приватної власності нерухомого майна земельної ділянки площею 0,1004 га кадастровий номер :10:004:0106, яка знаходиться у с.Вовчинець Івано-Франківської міської ради.

В подальшому, ОСОБА_5 , під час телефонної розмови, яка відбулась 16.07.2020, повідомив ОСОБА_6 про можливість зняття арешту з належної їй земельної ділянки, за умови надання йому грошових коштів в сумі 500 доларів США. ОСОБА_6 , розуміючи, що вказані кошти вона надає ОСОБА_5 в якості оплати боргу по виконавчих провадженнях, погодилась на його пропозицію. Цього ж дня, 16.07.2020 близько 16 год. 15 хв. під час чергової зустрічі, яка відбулась у м.Івано-Франківськ по вул. Галицька, неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_5 , діючи умисно та з корисливим мотивом, усвідомлюючи те, що його дії є протиправними і він в будь-який момент може бути викритий працівниками правоохоронних органів, відмовився особисто отримати від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США, а наказав віднести їх у пункт обміну валют, який знаходиться у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: у АДРЕСА_2 та залишити працівникові, якому про все відомо. Діючи за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , передала працівникові зазначеного пункту обміну валют ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 500 доларів США, для передачі їх державному виконавцю ОСОБА_5 . ОСОБА_7 , не будучи обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_5 , спрямованими на отримання неправомірної вигоди, прийняв від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 16.07.2020 становить 13 555 грн.), які цього ж дня на прохання ОСОБА_5 , обміняв на гривні та передав останньому.

Після цього ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що на земельну ділянку

ОСОБА_6 накладено арешт і вона не має можливості нею розпоряджатись, під час чергової зустрічі, яка відбулась 14.08.2020 близько 11 год. у м. Івано-Франківськ по вул. Галицька, неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повідомив, що зможе вирішити питання щодо зняття арешту із земельної ділянки площею 0,1004 га кадастровий номер :10:004:0106 за умови надання йому особисто додаткової неправомірної вигоди в сумі 1 000 доларів США, на що ОСОБА_6 змушена була погодитись. Так, 16.09.2020 під час зустрічі, ОСОБА_5 діючи умисно та з корисливим мотивом знову наголосив ОСОБА_6 про необхідність надати йому ще частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США, які знову необхідно віднести у пункт обміну валют, що знаходиться у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши їх працівникові та повідомити кому вони адресуються. Діючи за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , цього ж дня, 16.09.2020 блилизько 16 год. 45 хв. прибула до зазначеного пункту обміну валют, який знаходиться у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований на першому поверсі будівлі, за адресою: АДРЕСА_2 та вдруге надала працівникові пункту обміну валют ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 500 доларів США, для передачі їх державному виконавцю ОСОБА_5 . Працівник пункту обміну валют ОСОБА_7 , котрому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_5 щодо отримання неправомірної вигоди для себе, прийняв від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 16.09.2020 становить 14 025 грн.), які цього ж дня, близько 17 год. 13 хв. на прохання ОСОБА_5 обміняв на гривні та передав останньому.

У подальшому, ОСОБА_5 відмовився від своєї обіцянки щодо зняття арешту із належної ОСОБА_6 на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,1004 га кадастровий номер :10:004:0106, яку арештовано у виконавчих провадженнях ВП 21387878 від 16.09.2010 та ВП № 33326167 від 10.07.2012.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.368 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті, з використанням наданої йому влади та службового становища, одержав для себе від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США за зняття арешту із нерухомого майна земельної ділянки площею 0,1004 га кадастровий номер :10:004:0106.

Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання захисника та обвинуваченого про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.368 КК України як прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; раніше не судимий; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого встановлено середню ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора і потерпілої які просили призначити обвинуваченому покарання у виді мінімального штрафу та думку обвинуваченого і його захисника які, не заперечуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просили призначити обвинуваченому покарання у виді мінімального штрафу, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.368 КК України та з позбавленням права обіймати посади в органах Державної виконавчої служби України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також зможе запобігти вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Вирішуючи долю заявленого в кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, що завдана злочином, сума якої з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог складає 10800 гривень суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1,4,5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовільняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що цивільний позов потерпілої є обґрунтований та повністю визнається обвинуваченим, суд вважає, що даний цивільний позов підлягає до задоволення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався підстави для його обрання відсутні.

Питання процесуальних витрат за проведення судових експертиз вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Так розмір витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні становить 1961,40 грн. і вказані витрати слід покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 68, ч.1 ст.368 КК України, ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000( одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади в органах Державної виконавчої служби України строком на 1 рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у користь ОСОБА_6 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (десять тисяч вісімсот) гривень на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривень 40 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

мобільний телефон марки «IPHONE 11» з сім картою (постанова слідчого від 27.01.2021 року) повернути обвиваченому ОСОБА_5

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1