ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/840/22 Справа № 208/3342/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000574 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 27.07.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він та його захисник в судовому засіданні просили призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та наявності його хвороб, які є невиліковними та потребують постійного лікування, що є не можливим в умовах ізоляції.

Також зазначає, що ч.1 ст.78 КК України не заборонено повторне застосування ст.75 КК України до осіб, які у період іспитового строку вчинили нове кримінальне правопорушення.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.07.2016 року, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, повторно, 03.04.2018 року приблизно об 00.30 годин, ОСОБА_8 разом з раніше знайомою особою, провадження щодо якої закрито, у зв`язку із її смертю (Особа 2), знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи виниклий спільний із Особою 2 протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, із корисних мотивів, поєднаний із проникненням до нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 , де знаходиться відділ матеріально-технічного забезпечення ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, вступив у попередню злочинну змову із Особою 2, розподіливши між собою ролі.
В той же день, тобто 03.04.2018 року приблизно о 00.30 годині, діючи за попередньою домовленістю із Особою 2, на досягнення спільного злочинного умислу, умисно, таємно, повторно, із корисливого мотиву, підійшов до будинку АДРЕСА_2 , та впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, за допомогою заздалегідь приготованої стамески віджав пластикову раму вікна кабінету № 8 відділу матеріально - технічного забезпечення ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, після чого діючи умисно, таємно, незаконно проник всередину зазначеного приміщення з метою викрадення будь-якого майна, яке має матеріальну цінність та може знаходитись у вказаному приміщенні.
В цей час Особа 2, знаходячись на вулиці поблизу вказаного будинку, став спостерігати за обстановкою неподалік місця вчинення злочину з метою недопущення будь-яких перешкоджань їх спільному з ОСОБА_8 зговору, та їх спільним протиправним діям з боку третіх осіб, а також очікуючи на передачу йому ОСОБА_8 викрадених із зазначеного приміщення чужих речей будь-якої майнової цінності.
ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого спільного із Особою 2 протиправного злочинного умислу, діючи умисно, таємно, повторно, за попередньою змовою з Особою 2 незаконно проникнувши до кабінету № 8 приміщення, де знаходиться відділ матеріально - технічною забезпечення ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, викрав звідти різне майно, що належить ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, на загальну суму 9152,70 грн, та ОСОБА_9 на суму 1850 грн.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_8 діючи умисно, із корисних мотивів, за попередньою змовою із Особою 2, з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майно на власний розсуд, чим завдав своїми спільними із Особою 2 злочинними діями майнової шкоди ПАТ Дніпровський металургійний комбінат та потерпілій ОСОБА_9 на вказані суми.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІ групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, страждає на тяжкі хвороби, а також досудову доповідь органу пробації та те, що він в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, відшкодування шкоди в повному обсязі, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, наявність у нього тяжких хвороб, оскільки вказані обставини стали підставою для призначення йому судом покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої ч.3 ст.185 КК України.
Доводи обвинуваченого щодо можливості призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 має судимість за попереднім вироком та вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на підставі чого судом першої інстанції обгрунтовано було призначено йому покарання із застосуванням ст.71 КК України, що виключає можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи обвинуваченого не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4