справа № 462/894/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000124 від 17.01.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ковель, українця, громадянина України, зареєстрований

за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

раніше судимого вироком Ковельського

міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2016 року до 3 років

6 місяців позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 22.03.2016 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.ч.2,3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив інший корисливий злочин, а саме 16.01.2020 року близько 19:30 год., перебуваючи у приміщенні хостелу "Yurus", що по вул. Залізнична,20/3 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 2560 грн., які знаходились у сумці, належній потерпілій ОСОБА_5 . Після чого, заховавши грошові кошти, вийшов із приміщення кімнати та в подальшому покинув хостел "Yurus", викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України

Крім цього, ОСОБА_4 , 25.01.2020 року близько 06:00 год., перебуваючи в приміщенні хостел "Етно", що по вул. Короткій, 8 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 450 грн., які знаходилиь у внутрійшій кишені куртки, що належить ОСОБА_6 . Заховавши грошові кошти, вийшов з приміщення кімнати та в подальшому покинув хостел "Етно", після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав та пояснив, що справді 16.01.2020 року вчинив крадіжку в потерпілого ОСОБА_5 в сумі 2560 грн. в приміщенні хостелу "Yurus" та 25.01.2020 року вчинив крадіжку грошових коштів потерпілого ОСОБА_6 в сумі 450 грн. в приміщенні остелу "Етно". У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, шкоду не відшкодував, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: компакт диски з відеозаписами з приміщення хостелу "Yurus" та з приміщення хостелу "Етно" - залишитив матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1