Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/3957/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 359/6762/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 537-539 КПК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2021 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопіль Черняхівського району Житомирської області, українця, громадянина України, раніше судимого,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника Державної установи
«Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 20 травня 2019 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, його поведінка, судячи з заохочень та періоду їх отримання, є нестабільною, що ОСОБА_6 лише починає ставати на шлях виправлення, а тому прийшов до висновку, що умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання наразі є передчасним.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2021 року та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 20 травня 2019 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений просить звернути увагу, що він працевлаштований на промисловій зоні у виправній колонії, має 5 заохочень начальника установи, а 1 стягнення за вживання алкогольних напоїв знята у встановленому законом порядку.
Вислухавши доповідь судді, пояснення засудженого та представника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 20 травня 2019 року засуджений за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

28 липня 2021 року виконуючий обов`язки начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_10 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання ретельно та належним чином перевірив доводи виконуючого обов`язки начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_9 щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 та, проаналізувавши усі дані, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.
Відповідно до положень ст. 81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, з урахуванням роз`яснень у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.
Із матеріалів провадження, зокрема, характеристики від 21 липня 2021 року, затвердженої виконуючим обов`язки начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_11 , слідує, що за час відбування покарання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», тобто з 03 липня 2019 року, ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. За період відбування покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)», з 14 серпня 2019 року, засуджений за виконання покладених обов`язків та дотримання встановлених правил поведінки отримав 5 заохочень правами начальника установи (два в 2020 році, три в 2021 році), разом з тим 17 вересня 2020 року за допущене порушення встановленого порядку відбування покарання отримав 1 стягнення (за перебування в стані алкогольного сп`яніння), яке зняте у встановленому законом порядку. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, має охайний вид, дбайливо ставиться до майна установи, підтримує зв`язки із рідними.
Окрім того, як встановлено з матеріалів провадження, 10 липня 2020 року ОСОБА_6 розглядався комісією установи щодо можливості застосування до нього норм ст. 101 КВК України, а 14 січня 2021 року щодо застосування норм ст. 82 КК України, і в обох випадках, за рішенням комісії установи засудженому було відмовлено, оскільки останній на шлях виправлення не став.
Указані в характеристиці відомості щодо поведінки ОСОБА_6 протягом усього строку відбування покарання останнім не оспорюються, водночас вони не свідчать про позитивну динаміку змін в особистості засудженого і не дають підстав вважати, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Твердження засудженого в суді апеляційної інстанції про те, що він, маючи позитивні характеристики, зобов`язується в майбутньому не допускати порушень закону, зокрема і порушень встановленого порядку відбування покарання не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, його поведінка є нестабільною судячи з заохочень та періоду їх отримання, ОСОБА_6 лише починає ставати на шлях виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання наразі є передчасним.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 20 травня 2019 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4