Номер провадження: 11-кп/813/239/21
Номер справи місцевого суду: 511/1595/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2020 року у кримінальному провадженні №0000227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2018 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка Республіка Молдова, з неповною середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців із поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 відрахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 24.02.2018 року в період часу з 21:00 по 24:00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де разом з дружиною ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 вживали алкогольні напої, на ґрунті ревнощів до дружини ОСОБА_10 , яка мала інтимні стосунки із ОСОБА_9 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 заснув, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 множинні удари руками (кулаками) в область голови та тіла, завдавши своїми діями останній тілесні ушкодження у виді закритих переломів 4-го, 6-7-го та 10-11 правих ребер з численними поширеними синцями у ділянках обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, які містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_10 померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими множинними закритими ушкодженнями, які представлені двобічними переломами ребер, а також численними поширеними синцями (гематомами) м`яких тканей тіла і настала від травмуючого («больового») шоку.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що орган досудового розслідування та суд першої інстанції допустили неповноту досудового розслідування та судового розгляду (кожний у своїй стадії кримінального процесу), зокрема недосліджені обставини, які стосуються наявних доказів, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення та могло спростувати обвинувачення в цілому.

Вказує, що під час судового розгляду не дослідженого жодного доказу, який би підтверджував винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги та не описав покази ОСОБА_12 , яка зазначала, що ОСОБА_10 неодноразово скаржилася на те, що ОСОБА_9 її бив, а також те, що остання 24.02.2020 року бачила в домоволодінні ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак не такого сильного як обвинувачений ОСОБА_7 та вважає, що її мати була побита ОСОБА_9 ще до того, як в домоволодіння прийшов обвинувачений. Аналогічні покази дали свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та судом першої інстанції не надано оцінка показам свідка ОСОБА_16 , який вважає, що ОСОБА_9 щось приховує. Окрім того вказує, що суд не надав оцінку показам ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та однобічно дослідив доводи, де одні взяв до уваги, а інші відкинув. Наголошує, що судом не враховано обізнаність ОСОБА_7 про зраду дружини протягом двох років, а він та ОСОБА_9 не обвинувачують один одного та були відсутні у будинку певний час, тому здійснити злочин могла інша стороння особа.

Просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, надати їм оцінку відповідно до статей 85-90 КПК України, дослідити докази, які зазначені в апеляційній скарзі, скасувати вирок та закрити кримінальне провадження в зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_7 та відсутністю можливості отримання доказів щодо його винуватості, або призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

До початку судового розгляду від захисника ОСОБА_8 надійшла заява в якій остання підтримує апеляційну скаргу у повному обсязі та вказує на те, що нею встановленні порушення, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, а саме при формулюванні обвинувачення місцевий суд допустив невиправдане спрощення в супереч ст. 374 КПК України, не зазначив чіткі обставини скоєння злочину, в тому числі форму вини, а саме не зазначив спричинення тілесних ушкоджень з прямим умислом.

У зв`язку з чим, захисник ОСОБА_8 відмовилась від клопотання про повторне дослідження доказів, уточнила вимоги апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Формулювання обвинувачення повинно містити всі ознаки складу злочину, у вчиненні якого особу визнано винною, та за своїм змістом відповідати диспозиції норми закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, дані вимоги закону судом першої інстанції під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 не дотримані, а вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 стороною обвинувачення висунуто обвинувачення в тому, що 24.02.2018 року в період часу з 21:00 до 24 годин, більш точного часу встановити не вдалося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та який знаходився на ліжку у спальній кімнаті будинку де проживає ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 на ґрунті ревнощів за стосунки ОСОБА_10 із ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 вже спить, діючи з прямим умислом на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, став наносити їй множинні удари руками (кулаками) в область голови та тіла, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 4-го, 6-7-го та 10-11 правих ребер з численними поширеними синцями у ділянках обличчя, тулуба, верхніх кінцівок.

Вказані ушкодження заподіяні внаслідок багаторазових (більше двадцяти) дій тупими предметами. За це свідчать власне характер наявних пошкоджень: синці з осадженням, переломи ребер, а також велика кількість травм майже в усіх ділянках тіла.

Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження мають ознаки зажиттєвості, відповідають давності отримання тілесних ушкоджень в межах від декількох десятків хвилин до однієї - двух годин. Не виявлено яких-небудь ушкоджень посмертного характеру.

Наявність у померлої синців у ділянках верхніх кінцівок може вказувати на зажиттєвий захист (прикриття) постраждалої від спричинених ударів по тілу.

Відсутні будь які достеменні (об`єктивні) судово-медичні дані, які би вказували на послідовність спричинення тілесних ушкоджень, а також положення (позу) потерпілої під час їх заподіяння.

Смерть ОСОБА_10 полягає у прямому причинному зв`язку з отриманими множинними закритими ушкодженнями, які представлені двобічними переломами ребер, а також численними поширеними синцями (гематомами) м`яких тканей тіла і настала від травмуючого («больового») шоку.

Виявлені у ОСОБА_10 закриті травми тулуба і кінцівок містять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 р. ( п. 2.1.1, п. 2.1.2, п. 2 1.3. «л», «о»).

Між тим, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, місцевий суд допустив суперечності та невиправдане спрощення, всупереч ст. 374 КПК України не зазначив форму вини, вказавши, що ОСОБА_7 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 множині удари руками (кулаками) в область голови та тіла, завдавши своїми діями останній тілесні ушкодження у виді закритих переломів 4-го, 6-7-го та 10-11 правих ребер з численними поширеними синцями у ділянках обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, які містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_10 померла, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 цього Кодексу підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають бути встановлені в рішенні суду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на вищевказане, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного ОСОБА_7 злочину викликає сумнів, а тому вирок місцевого суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Зазначена правова позиція апеляційного суду повністю узгоджується з висновками викладеними у постанові ВС України від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к.

Окрім того, в суд першої інстанції зазнаючи у вироку, що ОСОБА_7 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 множині удари руками (кулаками) в область голови та тіла вийшов за межі обвинувачення та допустивши порушення вимог ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином не перевірено обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, необхідних для правової оцінки дій обвинуваченого та які, відповідно до ст. 91 КПК України, входять до предмету доказування, внаслідок чого суд ухвалив суперечливе за своїм змістом судове рішення, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та які, у відповідності з приписами ст.ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого не розглядаються, а тому доводи сторони захисту підлягають ретельній перевірці при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, під час якого з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, слід детально перевірити обставини провадження, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд не повинен підміняти собою суд першої інстанції, оскільки повне скасування судового рішення та необхідність проведення нового судового розгляду іншим неупередженим складом суду свідчить саме про необхідність призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи».

Зокрема, безпосередній розгляд кримінального провадження апеляційним судом, як судом першої інстанції, фактично позбавляє учасників судового процесу реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, яке передбачено ст. 129 Конституції України.

Колегія суддів вважає, що призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення та перевірити доводи сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.10.2020 року у кримінальному провадженні № 0000227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні 0000227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 121 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4