У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000271 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити. Призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.06.2021 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців 5 (п`ять) днів. Вирішено питання щодо речового доказу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи висновків суду щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає призначене покарання ОСОБА_6 таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що ОСОБА_6 свою вину визнав, щиро розкаявся, вважає, що суд мав можливість призначити менш суворе покарання в межах санкції статті. На думку сторони захисту, покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин, було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 12 квітня 2020 року близько 10:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 , помітив в шкатулці для прикрас каблучку із білого золота, належну потерпілій. У цей момент у нього виник корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння поміченої ним каблучки. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно від ОСОБА_8 , викрав ювелірну прикрасу каблучку з білого золота проби 585, вагою 3,12 г, вартістю 3 326 гривень та непомітно зник з місця вчинення кримінального проступку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 3 326 гривень.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, юридична кваліфікація дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_6 явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про пом`якшення призначеного покарання, захисник не наводить жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, також врахував, що обвинуваченим не відшкодовано завдані збитки потерпілій.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався приписів ст. ст. 65-67 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді арешту, у межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.
Посилання в апеляційній скарзі на визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вже були враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку.
Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року, стосовно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий:
Судді: