справа № 208/8595/21
№ провадження 1-кс/208/2348/21
УХВАЛА
Іменем України

15 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , перевіривши дотримання вимог ст. 303, 304 КПК України за матеріалами скарги ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження,

встановив:
15 грудня 2021 року ОСОБА_2 подана скарга на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.
При цьому ОСОБА_2 як підставу для звернення зі скаргою зазначає що провадження № 0000373 було безпідставно закрито дізнавачем, але саме постанову про закриття заявник не отримувала, а отримала відповідь на свою заяву від 16 листопада 2021 року про тривалість досудового розслідування, від 01 грудня 2021 року, що зазначає як підставу для оскарження процесуального рішення дізнавача, як постанови зміст якої їй не відомий, при цьому стверджуючи що відповідь на її заяву від 16 листопада 2021 року вона отримала 04 грудня 2021 року, що є підставою для поновлення їй строку на звернення зі скаргою, витребування копії постанови у дізнавача, та її скасуванні.

Так, згідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Крім того, право на оскарження таких дій, бездіяльності та рішень, в передбаченому ст. 303 КПК України порядку, повинно ґрунтуватися на фактичних обставинах та доказах вчинення або не вчинення дій.

Так, згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Таким чином, у разі прийняття рішення про закриття кримінального провадження, зазначене рішення оформлюється ПИСЬМОВО у формі ПОСТАНОВИ, а тому строк на звернення зі скаргою на ПОСТАНОВУ, рахується ні з дати ухвалення зазначеного процесуального рішення, а з моменту отримання скаржником копії оскаржуваної постанови.

Як зазначено самою ОСОБА_2 , вона на час звернення зі скаргою не отримувала копії постанови про закриття кримінального провадження, а тому не набула правових підстав для звернення зі скаргою на процесуальне рішення, яке нею не отримувалося та з яким вона не є обізнаною, що узгоджується з ч. 1 ст. 304 КПК України, а тому таке звернення зі скаргою є передчасним.

Збір доказів в межах кримінального провадження за ініціативою слідчого судді, не здійснюється, так як слідчий суддя суддя суду першої інстанції, обраний зборами суддів зі складу суду, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на досудовому слідстві.
До компетенції слідчого судді згідно до приписів КПК України, віднесено три групи питань, а саме: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, детектива та прокурора.
Крім того, згідно до приписів КПК України, визначено право скаржника на ознайомлення та отримання процесуального рішення органу досудового розслідування (дізнання) прийнятого в межах кримінального провадження, де скаржник є потерпілою особою.
Але, як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, таким правом скаржниця ОСОБА_2 , на час звернення із даною скаргою, не скористалася, оскаржувану постанову не отримувала, з її змістом не ознайомлювалася.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

А тому, слідчий суддя без належного дотримання скаржником попередньої процедури ознайомлення та отримання оскаржуваної постанови, що є першочерговим, для виникнення у скаржниці підстав на звернення зі скаргою, відсутності підстав для обраховування строку на звернення зі скаргою, так як строк на звернення зі скаргою починає обліковуватися саме з моменту її отримання, яка на час звернення зі скаргою, скаржником не отримана, а тому підстав для поновлення заявленого строку, також не вбачається.

Слідчим суддею також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення скарги з підстав недотримання при зверненні з нею приписів КПК України, та неможливості її прийняття з підстав передбачених ст. 304 КПК України до розгляду слідчим суддею, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Та не обмежує у праві скаржника, при дотриманні приписів КПК України, скористатися своїм право на звернення зі скаргою в передбаченому порядку.
Керуючись ст.ст.303-306 КПК України, -
постановив:

Скаргу ОСОБА_2 «на постанову про закриття кримінального провадження»,- повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї документами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1