Справа № 548/949/20
Провадження №1-кп/548/21/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2022 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимим внаслідок встановлення їх очевидної недопустимості по кримінальному провадженню № 0000065 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000065 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 263 КК України.

В ході розгляду справи по суті захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про визнання доказів недопустимим внаслідок встановлення їх очевидної недопустимості, а саме протоколу огляду автомобіля марки "Jeep" д.н.з НОМЕР_1 належного ОСОБА_4 від 06.03.2020, а також всіх доказів, отриманих в результаті цієї слідчої дії. На обгрунтування свого клопотання захисник зазначив, що слідчий ОСОБА_7 , який провів огляд транспортного засобу, на час вчинення цієї слідчої дії не був уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні № 0000065. Крім того, захисник зазначав, що огляд був проведений за відсутності добровідбної згоди ОСОБА_4 , осатнньому не були роз`яснені його права та правові наслідки проведення огляду його автомобіля. Зважаючи на те, що в подальшому слідчий не звертався до слідчого судді для отримання дозволу на обшук автомобіля, така слідча дія є незаконною, а протокол огляду з похідними доказами мають бути визнані судом очевидно недопустимими доказами.

Обвинувачений підтримав клопотання захисників про визнання вказаного доказу очевидно недопустимим.

Прокурор та представник потерпілих заперечували та вважали доводи, викладені захисником необгрунтованими, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст клопотання, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованихКонституцієюта законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Існують також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження. Саме тому, процесуальну конструкцію очевидна недопустимість доказу , слід розглядати крізь призму положень інституту доказового права у його нерозривному зв`язку з кримінально процесуальними правовідносинами.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Як вбачається зі змісту клопотання, як на підставу для визнання очевидно недопустимими доказами захисник посилається на те, огляд автомобіля обвинуваченого був проведений з порушенням його права на захист, крім того дозвіл на огляд автомобіля наданий обвинуваченим був наданий ним не добровільно, що нівелює всі докази, вилучені в ході цього огляду, а також адвокат зазначає про відсутність повноважень слідчого, який проводив огляд транспортного засобу та відсутність дозволу слідчого судді на проведення огляду авто, який є прихованим обшуком, на думку сторони захисту.

Так, даючи оцінку доводам, викладених у клопотанні захисника, який посилаються на відсутність добровільної згоди обвинуваченого на проведення огляду автомобіля, суд враховує, що в матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_4 про дозвіл на огляд автомобіля "Jeep" д.н.з НОМЕР_1 , крім того, в протоколі огляду за підписом ОСОБА_4 зазначено, що останній зауважень не має до проведеного огляду.
Розбіжності у поясненнях сторони захисту щодо відсутності добровільної згоди ОСОБА_4 на огляд автомобіля та в протоколі огляду і заяві про надання дозволу на його проведення свідчить про відсутність очевидної недопустимості цього доказу, а оцінка добровільності згоди ОСОБА_4 на проведення спірної слідчої дії та оцінка доказів, здобутих в ході огляд автомобіля, на предмет належності і допустимості має проводитись сдом в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.
Крім того, оцінюючи доводи захисника щодо відсутності повноважень слідчого, суд зазначає, що існуючі неточності між витягом з ЄРДР № 0000065, постановою про визначення групи слідчих та розшифруванням відомостей з ЄРДР, наданими Офісом Генерального прокурора, будуть предметом оцінки судом у сукупності із іншими доказами під час винесення остаточного рішення по вказаному кримінальному провадженню.
Що стосується порушення права на захист ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній набув статусу підозрюваного о 01:45 год 07.03.2020 з моменту його затримання, натомість 06.03.2020 о 21:09 год адвокату ОСОБА_8 було видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 , тобто вимоги ч. 1 ст. 52 КПК небули порушені. Інші доводи адвоката ОСОБА_6 не дають суду підстав для визнання доказів очевидно недопустимими через порушення права на захист ОСОБА_4 та підлягають оцінці під час ухвалення остаточного рішення.
Вирішуючи питання про визнання очевидно недопустимим доказом вищевказаного протоколу огляду транспортного засобу з тих підстав, що, на думку захисника в автомобілі фактично було проведено обшук та вилучено, зокрема, металевий ніж, а в подальшому уповноваженою особою не отримано дозвіл від слідочого судді на проведення вказаної слідчої дії, суд виходить з наступного.

За частиною 3 ст. 214 КПК огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР і вимагає негайного внесення відомостей до ЄРДР після його завершення. За наявності ознак, передбачених ст. 233 КПК стосовно огляду житла чи іншого володіння особи, необхідно дотримуватися як певних правил, передбачених статтями 233, 234, 237 КПК, так і підстав, визначених зазначеними статтями, що за відсутності добровільної згоди володільця до внесення відомостей до ЄРДР неможливо.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

У постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 31.03.2021 зазначено, за яких обставин огляду автомобіля не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність іншого володіння особи (транспортного засобу), а тому він не потребує одержання ухвали слідчого судді стосовно його проведення.

Зокрема, нобхідно враховувати, мету огляду, в тому числі щодо перевірки обставин ДТП, що відбулася, встановлення транспортних засобів, що брали участь у ДТП, та їх пощкоджень.

Так, суд у свої постанові зазначав, що метою огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження обох транспортних засобів як предметів, що зберегли на собі його сліди. В результаті огляду місця події встановлено зовнішні пошкодження транспортних засобів. Крім того, транспортний засіб, порушення правил керування яким призвело до заподіяння фізичної шкоди потерпілим, є знаряддям вчинення злочину в сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, з`ясування технічного стану якого якомога швидше після ДТП, до переміщення його з місця події чи отримання доступу до органів керування якого бодай якою-небудь особою може призвести до неможливості вирішення завдань кримінального провадження. Огляд здійснений суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебуває знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП, без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання, не містить у собі ознак, що обумовлюють дотримання підстав до огляду, визначених статтями 233, 234, 237 КПК.

На думку суду, доводи сторони захисту є слушними і у випадку встановлення мети огляду, яка не пов`язана з фіксацією слідів злочину, обстеженням предмету вчинення злочину, встановлення пошкоджень автомобіля, в даному випадку судом може бути визнана спірна слідча дія обшуком, а не оглядом, але тільки під час дослідження та комплексної оцінки усіх доказів, здобутих в результаті ДТП та дослідження усіх матеріалів справи, пов`язаних з проведенням огляду транспортного засобу, що на даній стадії кримінального провадження не є можливим.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спірні докази можуть бути визнані судом недопустимими з підстав, зазначених стороною захисту, але на даному етапі в матеріалах справи та доводах, зазначених сторонами кримінального провадження, наявні розбіжності, які підлягають оцінці судом в ході комплексного дослідження та аналізу доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення, натомість за наявності зазначених розбіжностей та неточностей суд не може визнати спірні докази очевидно недопустимими, а тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 89, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими внаслідок встановлення їх очевидної недопустимості, а саме протоколу огляду автомобіля марки "Jeep" д.н.з НОМЕР_1 належного ОСОБА_4 від 06.03.2020, а також всіх доказів, отриманих в результаті цієї слідчої дії - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали суду: 25.01.2022

Головуючий