Справа № 204/9627/21
Провадження № 1-кс/204/2339/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000123 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.255-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000123 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.255-3 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000123, від 17.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.255-3 КК України. ОСОБА_5 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_6 »), ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про запровадження в Україні кримінальної відповідальності за вплив суб`єктів злочинної ієрархії на суспільні відносини, в тому числі, криміногенні, набув статусу суб`єкта підвищеного злочинного впливу та у подальшому поширив вказаний злочинний вплив за наступних обставин. Протягом 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, протиставляючи себе нормам законності та бажаючи продовжувати свою діяльність в противагу загальновизнаним етичним правилам існування в правовому суспільстві, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, невстановлена в ході досудового слідства особа, яка у кримінальному світі є суб`єктом підвищеного злочинного впливу, надала ОСОБА_5 статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу на території Дніпропетровської області, а саме «смотрящий за м.Кривий Ріг та Криворізьким районом Дніпропетровської області». В ході досудового розслідування, на виконання доручення оперативними співробітниками встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пересувається на транспортному засобі Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , Vin НОМЕР_2 . 29.11.2021 на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 . В ході проведення обшуку вказаного житлового приміщення виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 10000 доларів США, 23000 грн., які належать ОСОБА_7 та автомобіль Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 . Вищевказані виявлені та вилучені предмети та речі, в рамках даного кримінального провадження на підставі винесеної 29.11.2021 постанови слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області, визнано речовими доказами. Таким чином, вищевказані речі є речовим доказом, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту, обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом протиправних дій, та набуті кримінально протиправним шляхом, тому слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням.

В судове засідання прокурор не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Встановлено, що в провадженні ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000123 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.255-3 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 29 листопада 2021 року вилучені предмети, а саме: грошові кошти в сумі 10000 доларів США, 23000 грн., які належать ОСОБА_7 та автомобіль Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000123 від 17.02.2021 року.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого, щодо необхідності накладення арешту на майно: грошові кошти у сумі 10000 доларів США, 23000 грн., які належать ОСОБА_7 , вилучені за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Також слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання.
Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, визначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч.5 ст.173 КПК України).
Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на транспортний засіб може призвести до їх можливого пошкодження, псування, знищення, передачі, відчуження автомобіля на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим, не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.
Тому, враховуючи наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона відчуження, розпорядження та користування майном виправдає у цьому випадку такий ступінь втручання.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно якої ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання, тому з метою своєчасного оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ініціатора клопотання обов`язок повідомити слідчого суддю про дату звернення цієї ухвали до виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000123 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.255-3 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони будь-яким особам права відчуження, користування та розпорядження, а саме: грошові кошти у сумі 10000 доларів США, 23000 гривень які належать ОСОБА_7 , вилучені за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Зобов`язати прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 невідкладно повідомити слідчого суддю про дату звернення до виконання цієї ухвали.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1