Дата документу 18.10.2021 Справа № 335/9170/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9170/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/979/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 197 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2020 року народження, одруженого, працюючого охоронцем у ТОВ «Зарсен Опт», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2021 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження у відношенні ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2021 року.

Матеріалами провадження встановлено, що 29 серпня 2021 року о 4 год. 57 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, прибули на автомобілі марки «CHRYSLER» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 до нічного кафе «Понеслось», яке розташоване по вул. Набережна магістраль у м. Запоріжжі (бульвар Шевченка, буд. 77-г), при цьому заздалегідь підготувавшись до вчинення хуліганських дій, ОСОБА_7 мав при собі вогнепальну зброю «пістолет ФОРТ-12р СН№ НОМЕР_2 », а ОСОБА_11 «пістолет ФОРТ-12р СН№ НОМЕР_3 ».

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганства групою особі та із застосуванням вогнепальної зброї, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що перебувають у громадському місці, приблизно о 5 год. знаходячись біля кафе «Понеслось», яке розташоване по вул. Набережна магістраль у місті Запоріжжі (бульвар Шевченка, буд. 77-г), де в цей же час знаходились потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші відвідувачі кафе, діючи умисно та узгоджено, групою осіб, з особливою зухвалістю, тримаючи у руках приведену у бойову готовність вогнепальну зброю, а саме «пістолет ФОРТ-12р СН№ НОМЕР_2 » та «пістолет ФОРТ-12р СН№ НОМЕР_3 », здійснили невстановлену кількість пострілів у потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , чим спричинили: ОСОБА_13 вогнепальне поранення виличної ділянки зліва; ОСОБА_14 вогнепальне поранення надплечіної ділянки зліва, забайну рану виличної ділянки голови; ОСОБА_15 вогнепальне поранення грудної клітини, лівого плеча. Після вчинення хуліганства, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 зникли з місця скоєння правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

29 серпня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
29 серпня 2021 року о 12 год. 22 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29 серпня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 30 серпня 2021 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 вересня 2021 року включно.

Посилаючись на те, що наразі досудове слідство триває, а також існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та у зв`язку із метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань ОСОБА_7 , оскільки останній є суспільно небезпечною особою, слідчий просив продовжити останньому строк тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 27 вересня 2021 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що стороною обвинувачення доведено існування обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали, зазначив, що з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що слідчим та прокурором призначено низку судово-медичних, судово-хімічних експертиз, призначено проведення комплексної судово-трасологічної, судово-біологічної, судово-хімічної, судової експертизи дослідження зброї, проведення яких ще триває, а також слідчим суддею враховано обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 належить до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного безпосередньо після того, як відбулась подія правопорушення, який втік з місця події з грубим порушенням Правил дорожнього руху, намагався втікти від переслідування патрульними поліцейськими та встановлення факту вживання підозрюваним алкогольних напоїв.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм кримінально процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом при її винесенні норм ст. 411, 412 КПК України.

Вказує, що в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчій в своєму клопотанні взагалі не вказав, а слідчий суддя не врахував в ухвалі характеризуючи дані підозрюваного, міцніть соціальних зв`язків, репутацію та майновий стан ОСОБА_7 .

Зауважує, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійно проживає за вказаною в клопотанні адресою, працевлаштований, виключно позитивно характеризується за місцем мешкання, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Також вказує, що зазначені в ухвалі ризики носять декларативний характер, надумані та нічим не підтверджені припущення, не вмотивовані, а просто перелічені з диспозиції ст. 177 КПК України, з формулюванням «може».

Звертає увагу на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчий та прокурор в своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу повинен не тільки викласти фактичні обставини, на підставі яких вони прийшли до висновку про існування одного або кількох ризиків, а й послатися при цьому на матеріали справи, які підтверджують ці ризики.

Також вказує на те, що в порушення норм п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчий не обґрунтував в клопотанні чому він вважає, що неможливо запобігти ризикам вказаним в клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Звертає увагу на те, що ризик «переховування від органів досудового розслідування та суду» обґрунтований слідчим тим, що оскільки ОСОБА_7 начебто скоїв злочин тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, тому усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі спробує ухилитись від відповідальності та переховуватися від слідства та суду, однак окрім вказаних припущень слідчий нічим іншим не мотивував вказаний ризик.

Вказує, що доводи клопотання про тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним у вчинення злочину, який йому інкримінується самі по собі не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього, оскільки незважаючи на суворість санкції статті кримінального закону, яке інкримінується підозрюваному, слідчий суддя повинен керуватися нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Зазначає, що стосовно ризику впливати на потерпілих по справі, то на підставі п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України суд за наявності відповідних підстав під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу може зобов`язати підозрюваного утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом.

Звертає увагу на те, що доказів того, що ОСОБА_7 намагався вплинути на потерпілих з часу подій по теперішній час не надано.

Зауважує, що незрозуміло як ОСОБА_7 буде впливати на потерпілих та свідків шляхом схилення останніх до надання слідству неправдивих показань, оскільки всі потерпілі вже допитані слідством та попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів.

Вказує, що інші ризики, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення наведені слідчим у клопотанні формально, взагалі без належних обґрунтувань та яких-небудь доказів.

Також зазначає, що в порушення норм ст. 184 КПК України слідчий не обґрунтував належним чином в клопотанні, а слідчий суддя не зазначив в ухвалі, чому він вважає, що неможливо запобігти ризикам вказаним у цьому клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Зауважує, що слідчий лише вказав, що про неможливість застосування особистого зобов`язання та домашнього арешту свідчить тяжкість вчиненого злочину, але чому слідчий дійшов такого висновку, з урахуванням яких саме матеріалів провадження або особистих характеристик ОСОБА_7 в клопотанні не вмотивовано жодним чином.

Вказує, що твердження слідчого про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, обґрунтоване відсутністю у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, які б заслуговували на довіру та відсутністю клопотань від поручителів не відповідає дійсності, оскільки при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 стороною захисту було надано суду клопотання двох поважних поручителів: судді у відставці ОСОБА_16 та депутата районної ради, які готові поручитись за ОСОБА_7 та ознайомлені з вимогами ст.ст. 180, 194 КПК України.

Крім того зауважує, що відповідно до норм ст. 177, 194 КПК України при обранні запобіжного заходу прокурор повинен довести, а суд встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого правопорушення.

Вказує, що в доданих до клопотання матеріалах немає жодного, хоча б непрямого доказу того, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки покази останнього та його співучасника ОСОБА_11 , покази свідків та потерпілих жодним чином не спростовують тверджень захисту про те, що в діях братів ОСОБА_17 наявне максимум перевищення меж необхідної оборони, і не більш того.

Зауважує, що як встановлено матеріалами справи ОСОБА_7 раніше не судимий, має тісні соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною, яких утримує, має постійне місце проживання, відомості про те, що він має намір переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином відсутні.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонити ОСОБА_7 в період часу з 21 год. до 7 год. залишити своє місце проживання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу, зазначив, що підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу немає та потерпілим було відшкодовано шкоду.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та зазначив, що вдома в нього є батьки, дружина та дитина, а тому просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того вказав, що вже надав покази та впливати на потерпілих і свідків наміру в нього немає.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що підстав для скасування судового рішення немає.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом, який не може перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості та дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

З огляду на ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України не беруться до уваги з боку апеляційного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування.

Наявні в матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталося подія кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколам огляду від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_14 в якості потерпілого від 29 серпня 2021 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_15 в якості потерпілого; протоколом допиту ОСОБА_12 в якості потерпілого; протоколом допиту ОСОБА_13 в якості потерпілого; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 8 вересня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_18 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_19 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_20 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_21 в якості свідка від 1 вересня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_22 в якості свідка від 1 вересня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_23 в якості свідка від 2 вересня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_24 в якості свідка від 2 вересня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_25 від 3 вересня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_26 від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_27 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_28 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_29 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_30 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_31 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_32 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_33 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_34 в якості свідка від 29 серпня 2021 року; протоколом допиту ОСОБА_35 в якості свідка від 29 серпня 2021 року.

Таким чином, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 і є достатнім для продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішується судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Відтак доводи щодо необґрунтованої пред`явленої підозри ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України є неприйнятними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив про доведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів проти громадського порядку та моральності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 7 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, та те, що підозрюваний ОСОБА_7 після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення втік з місця події і був в подальшому після тривалого переслідування затриманий працівниками поліції, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегія суддів вважає, що тяжкість та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема, із застосуванням вогнепальної зброї мають свій раціональний зміст, оскільки вони свідчать про ступінь суспільної небезпечності такої особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Таким чином, доводи захисника з приводу відсутності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовані вищевказаним.

Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема, адресу їх проживання, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання захисника на те, що суд може відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, тим самим зменшити ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також є неспроможними, оскільки ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень, а тому колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає помилковими, а доводи захисника з приводу цього слушними, оскільки посилання слідчого на існування такого ризику носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час не надано, проте, відсутність такого ризику в сукупності з іншими вищезазначеними підставами не свідчить про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та скасуванню законного та обґрунтованого судового рішення.

Посилання захисника на спростування наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є недоречними, оскільки судом першої інстанції не було встановлено наявність такого ризику, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійно проживає за місцем свого проживання, працевлаштований, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою суду першої інстанції було надано клопотання двох поручителів, які готові поручитись за ОСОБА_7 також не сприймаються колегією суддів, оскільки вимогами апеляційної скарги є застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а не вимоги про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4