КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №369/8270/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/988/2022
Категорія ч. 1 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року у кримінальному провадженні №0002015 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року кримінальне провадження №0002015 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таке рішення мотивовано тим, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , якого було повідомлено про підозру 23 квітня 2018 року, направлено до суду поза межами строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування такого прохання прокурор, посилаючись на положення ч. 1 ст. 219, ст. 215, ч. 2 та ч. 3 ст. 283 КПК України, стверджує, що кримінальний процесуальний закон пов`язує закінчення досудового розслідування саме із зверненням прокурора до суду з обвинувальним актом, тобто його фактичним направленням, а не отриманням судом, та без чітко встановленого способу, у який прокурору слід здійснити цю процесуальну дію. 23 квітня 2018 року в кримінальному провадженні №0002015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, а 27 квітня 2018 року прокурором виконані вимоги ч. 2 і ч. 3 ст. 283 КПК України та обвинувальний акт направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області, про що внесені відомості до ЄРДР і такі обставини підтверджуються відомостями про рух кримінального провадження, отже процесуальні строки, передбачені ст. 219 КПК України, були дотримані.

За позицією прокурора судом були порушені вимоги ст. 22 КПК України, оскільки питання дотримання строків на обговорення не ставилося, тому прокурор був позбавлений можливості надати відповідні документи з цього приводу, які спростовують висновки суду.

Прокурор також звертає увагу на те, що в судовому засіданні не вирішувалося і питання про можливість проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілого ОСОБА_9 , що є порушенням вимог ч. 2 ст. 314 КПК України та невиконанням вимог, передбачених ст. 342 КПК України. Крім того, наголошує на тому, що за своїм змістом ухвала суду не відповідає вимогам ст. 372 КПК України, оскільки у вступній частині не містить: найменування (номера) кримінального провадження; року, місця і дня народження обвинуваченого, його місця народження і місця проживання; а в мотивувальній частині ухвали не зазначено суті питання, що вирішувалось ухвалою і за чиїм клопотанням воно розглядалося.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, заперечення обвинуваченого щодо апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002015 щодо ОСОБА_7 , якому 23 квітня 2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, надійшов 16 червня 2021 року, тобто після закінчення строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України, що є підставою для закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на вимогах КПК України і матеріалах кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора їх не спростовують.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції дотримав цих вимог закону.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положення ст.ст. 219, 294 - 295 КПК України визначають строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Положеннями вказаної норми також передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, що передбачені КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі не оспорює встановлені судом першої інстанції дані щодо дати вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні нетяжкого злочину (23 квітня 2018 року) та часу складання, затвердження і вручення йому ж обвинувального акта (27 квітня 2018 року).

Разом із тим, стверджуючи, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002015 здійснено в межах строку, передбаченого ст. 219 КПК України, прокурор вважає, що моментом закінчення досудового розслідування є дата внесення відомостей до ЄРДР щодо прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, а в цьому провадженні 27 квітня 2018 року прокурором виконані вимоги ч. 2 і ч. 3 ст. 283 КПК України та обвинувальний акт направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області, про що цього ж дня внесені відомості до ЄРДР.

Така позиція прокурора суперечить вимогам кримінального процесуального закону, оскільки кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

За приписами ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

З огляду на викладене вище прокурор у кримінальному провадженні №0002015 повинен був звернутися до суду з обвинувальним актом у строк до 23 червня 2018 року шляхом передачі його на пошту, або передати уповноваженій на його прийняття особі. Проте згідно з даними супровідного листа від 14 червня 2021 року № 1637 вих21 та штампу вхідної кореспонденції суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 надійшов до Києво-Святошинського районного суду Київської області лише 16 червня 2021 року, тобто після закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Доводи прокурора про порушення судом процедури проведення підготовчого судового засідання є безпідставними. Твердження прокурора про невиконання вимог ст. 342 КПК України суперечать перебігу судового розгляду, відображеному у журналі та зафіксованому у записі судового засідання від 19 листопада 2021 року. Не встановлено колегією суддів і порушення вимог ч. 2 ст. 314 КПК України у зв`язку із здійсненням підготовчого судового засідання без участі потерпілого, оскільки судом першої інстанції вживалися заходи для належного повідомлення потерпілого про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення повістки про виклик до суду (а.с. 13, 17). Потерпілий ОСОБА_9 був обізнаний про підготовче судове засідання ще й з огляду на те, що звернувся до суду із заявою, де повідомив про неможливість прибуття в судові засідання у зв`язку із занятістю по роботі та не порушував питання про відкладення розгляду (а.с.9). До того ж прокурор не заперечував щодо проведення підготовчого судового засідання без часті потерпілого, оскільки після виконання судом вимог, передбачених статтями 342-345 КПК України, висловив свою думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Доводи прокурора про порушення судом вимог ст. 22 КПК України також є непереконливими, оскільки підготовче судове засідання відбулося з дотриманням вимог ст. 314 КПК України та суд першої інстанції, як це слідує зі змісту ухвали, дослідив лише ті обставини, які містилися в матеріалах кримінального провадження, та дані, наведені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, і цього було достатньо для встановлення того факту, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 надійшов до суду першої інстанції після закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України. При цьому повноваження суду закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України прямо встановлено ст. 314 КПК України.

Посилання прокурора на відсутність в ухвалі низки відомостей, передбачених ст. 372 КПК України, зокрема у вступній частині найменування (номера) кримінального провадження, року, місця і дня народження обвинуваченого, його місця народження і місця проживання, хоча і заслуговує на увагу, але не є тим істотним порушенням вимог КПК України, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення. При цьому відомості стосовно суті питання, що вирішується ухвалою, наведені в її мотивувальній частині, а перевірка дотримання прокурором процесуального строку, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, є обов`язком суду, оскільки направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою і відсутні законні підстави для її скасування. Тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, якою кримінальне провадження №0002015 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4