Справа № 567/1021/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Милятин Острозького району Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучи депутатом Милятинської сільської ради Острозького району Рівненської області, відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Милятинської сільської ради Острозького району Рівненської області від 12 листопада 2015 року, будучи суб`єктом декларування, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися в день відкриття першої сесії 8 скликання Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області (Острозька МТГ), тобто 20 листопада 2020 року та належним чином будучи повідомленим про необхідність подання до 00 год. 00 хв. 01.04.2021 шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, в період часу з 01.04.2021 по теперішній час, не подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію за 2020 рік.

Отже, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з припиненням діяльності, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, усупереч вимогам ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» умисно у строк до 00:00 години 01 квітня 2021 року не подав зазначеної декларації за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, і жодних дій для такої подачі не вжив.

Під час досудового розслідування між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , якій на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000102 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 30.07.2021 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.366-3 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме 150 годин громадських робіт з позбавлення права обіймати посади пов`язані із виконанням функцій органів місцевого самоврядування строком на 1 рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до нетяжких злочинів, санкція якого передбачає альтернативу видів покарання.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкцї, яка передбачена ст.366-3 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням функцій органів місцевого самоврядування строком на 1 рік.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29.04.2014. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Одночасно, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, прийшовши до висновку, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.366-3 КК України, тобто умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 30.07.2021 про визнання винуватості, укладену між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України та призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням функцій органів місцевого самоврядування строком на 1 рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1