Справа № 452/3026/21
Провадження № 1-кп/452/352/2021
ВИРОК
іменем України

06 жовтня 2021 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000147 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрілковичі Самбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого,-

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання у АДРЕСА_1 , біля 15.05.2021 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту із дружиною ОСОБА_7 , на ґрунті особистої неприязні, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, взяв із приміщення кімнати залу ніж, який тримаючи у правій руці, став навпроти потерпілої в приміщенні кімнати та наніс їй один удар лезом ножа в область грудної клітки зліва, чим спричинив ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани на боковій поверхні грудної клітки зліва 10 см нижче пахвової впадини з рівними краями, косо-вертикальної, розміром 2,7x0,3 см, на фоні синця, яка утворилась від дії плоского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення.

У результаті чого остання, 17.05.2021 року перебуваючи по місцю свого проживання, за вище вказаною адресою, від одного проникаючого колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, яке проникало в плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та через діафрагму в черевну порожнину, що ускладнилось інфікуванням раневого каналу з утворенням некрозів міжреберних м`язів, легені, діафрагми, накопиченням гною в плевральних порожнинах з утворенням піопневмотораксу і ускладнилось септичним станом та гострою інтоксикацією організму, які привели до гострої поліорганної недостатності, померла.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що згідний з викладеним в обвинувальному акті. 15.05.2021 року його дружина ОСОБА_7 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Він теж перебував у стані алкогольного сп`яніння. Удар він не наносив зі злості або особистої неприязні. Не знає, як таке могло статись. Після нанесення удару він промив рану, зупинив кров. На другий день він ходив по аптеках, купував ліки та перебував з дружиною. Пропонував дружині викликати швидку, вона не хотіла. На третій день після вчиненого він ходив купувати ліки, дружина телефонувала до дочки. Не сподівався що це може призвести до таких наслідків. Вони проживаючи разом самі себе до такого довели. Дружина померла на третій день після події.

Щиро кається у вчиненому, розуміє, що вчинив погано.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, його винуватість стверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , даними в судовому засіданні, яка показала, що обвинувачений є її батьком, а забигла ОСОБА_7 її матір. Вона проживає окремо від батьків, тому не була очевидцем події. Від матері на її мобільний телефон надійшло СМС-повідомлення, отримавши яке вона в понеділок 17.05.2021 року зателефонувала до неї. Матір повідомила їй, що погано себе почуває, їй дуже важко дихати, має високу температуру. Вона поцікавилась в матері, що з нею, і та відповіла, що здається простудилась, працюючи на грядці. Вона пропонувала матері викликати швидку допомогу, однак вона відмовилась і просила її цього не робити, сказавши що їй все пройде, а чоловік, тобто її батько, зробить уколи, ліки у неї є. Через деякий час по обіді вона телефонувала до матері, однак телефон був виключений. Біля 21 години до неї прийшов батько, він перебував у нетверезому стані, був неадекватний, кричав і повідомив про смерть матері. Вона йому не повірила і зателефонувала на швидку допомогу, де повідомила про смерть матері. Там їй пояснили, що треба телефонувати в поліцію. В подальшому зі слів працівників поліції їй стало відомо, що причиною смерті матері є її вбивство. Вона не могла в це повірити. Пригадує, коли вона була малою, то батьки жили нормально. З часом батько почав вживати спиртне та схилив до цього і матір. Між батьками виникали конфлікти. Батько притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. На її думку причиною того, що матір відмовлялась від медичної допомоги, було те, що вона не хотіла виказати провину батька. Якби матір вчасно повідомила про вчинене, її би вдалось врятувати.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, так як він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто із 18 травня 2021 року.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній, тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області 19.05.2021 року на змиви РБК, 3 вирізки тканини із слідами РБК, 4 ножі та одяг потерпілої ОСОБА_7 , а саме: білу чоловічу сорочку, колготи.

Речові докази:
- змиви РБК, 3-ри вирізки тканини із слідами РБК, 4-ри ножі та одяг потерпілої ОСОБА_7 , а саме білу чоловічу сорочку, колготи голубого кольору з квітами в нижній частині та шкарпетки рожевого кольору з полосами білого кольору, які поміщено у паперову коробку знищити, після набрання вироком законної сили;

- светр білого кольору із слідами РБК, який поміщено у паперову коробку та подушку чорного кольору у формі квітки із слідами РБК, яку поміщено у паперову коробку - знищити, після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя