Справа № 333/5400/20
Справа №333/5400/20
Провадження №1-кп/333/262/21
ВИРОК

Іменем України
22 жовтня 2021 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0002273 від 30.08.2020 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно непрацюючого, неодруженого, місця реєстрації немає, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

29 серпня 2020 року, в період часу з 21-00 години до 21-30 години, ОСОБА_7 , знаходячись на вулиці біля будинку № 3 по вул.Космічна у м.Запоріжжі, під час словесного конфлікту зі знайомою ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, правою рукою наніс не менше шести ударів в обличчя потерпілої ОСОБА_8 , а також правою ногою наніс не менше трьох ударів в область голови та тулубу потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок чого, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1076 від 16.09.2020 року, проведеної Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, спричинив останній закритий перелом тіла нижньої щелепи справа, розрив слизової оболонки в ділянці 44-45 зубів справа, синець в оболонці нижньої щелепи справа, що в сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, закритий перелом кісток носа, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3. Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково і просив суд перекваліфікувати вчинені ним дії по відношенню до ОСОБА_8 на ст.128 КК України, адже умислу на спричинення наслідків для життя та здоров`я останньої він не мав. Також він пояснив суду, що познайомився з ОСОБА_8 на початку літа 2020 року. Майже відразу у них почалися взаємовідносини як чоловіка і жінки. Час від часу вони разом ночували за місцем його проживання по АДРЕСА_1 . 29 серпня 2020 року вони прокинулися у нього вдома і разом поїхали за місцем його неофіційного працевлаштування на Малий ринок, де він працює вантажником. В обід вони вжили приблизно по 100 грамів горілки. Пізніше обвинувачений змінив покази в цій частині і зазначив, що вжив лише дві чашки кофе з додаванням коньяку. Там вони пробули до 17-00 години і вирішили їхати до нього додому. Разом вони доїхали на трамваї до зупинки «Залізничний вокзал Запоріжжя-1» і пішли через вокзал до нього. Дорога складає приблизно 1-1,5 кілометри. На вокзалі у них стався словесний конфлікт. Причиною конфлікту було те, що він іноді не відповідав на її телефонні дзвінки, а вона не виконала свою обіцянку не вживати алкогольні напої. Під час конфлікту на вокзалі їх намагався вгомонити працівник вокзалу. Конфлікт тривав приблизно з 18-ої до 21-ої години. Усі ці три години вони долали відстань між зупинкою на вокзалі і його місцем проживанням. За весь цей час потерпіла більше десяти разів падала на спину та обличчям вниз. При цьому чотири рази вдарялася при падінні об тверду поверхню рейки і ручку переводу рейок. Також з нею два рази на пероні вокзалу і один раз вже біля дому по вул.Новомосковській відбувалися приступи епілепсії. Від приступів вона втрачала рівновагу і падала. За весь час конфлікту він вдарив ОСОБА_8 шість разів долонею руки в обличчя і три удари ногою в район куприку і стегна. Від ударів по обличчю він скоріш за все розбив їй ніс і губу, адже від удару пішла кров, зламав щелепу. Інші тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитися від падіння з перону вокзалу на рейки. Окрім нього, ніхто з потерпілою не розмовляв і удари їй не наносив. За весь час конфлікту ОСОБА_8 свідомість не втрачала. Вона була у стані сильного алкогольного сп`яніння. Після 21-00 години він залишив її біля гаражів, неподалік вул.Новомосковській, а сам пішов додому, щоб віднести сумки з продуктами харчування. Коли хвилин через 10 він повернувся, то побачив поряд із ОСОБА_8 жінку, яка мешкає з ним по сусідству, а саме у будинку АДРЕСА_2 або АДРЕСА_1 . Жінка викликала поліцейських, він попросив її викликати також швидку допомогу. По приїзду лікарів він допоміг ОСОБА_8 сісти до карети швидкої допомоги, а сам разом із поліцейськими поїхав до відділу поліції, де після надання пояснень повернувся за адресою мешкання.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що знає ОСОБА_7 з початку літа 2020 року. Агресії з його боку раніше вона не спостерігала. Вони досить часто зустрічалися, відносини у них були як у чоловіка і жінки, час від часу разом вживали алкогольні напої. 29 серпня 2020 року вона разом із ОСОБА_7 перебувала у гостях у його знайомих за адресою: АДРЕСА_3 . Ввечері, коли вони пішли додому, у них виник конфлікт, у зв`язку із тим, що вона повідомила, що бажає йти до себе додому, а обвинувачений наполягав, щоб вони разом пішли до нього додому. Він спочатку вдарив її долонею у праву частину обличчя, від чого вона впала. Далі він продовжував наносити тілесні ушкодження, а саме: ногою по спині, неодноразово ногами в область розташування нирок, живота, ребер. Коли вона почала підійматися, обвинувачений вдарив її по обличчю і вона знову впала. В подальшому він завдав їй ногою удар в область щелепи і вона втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, то почала втікати, однак ОСОБА_7 її наздогнав, повалив на землю, схватив за волосся, потягнув і почав бити по голові. Вона знову втратила свідомість. Потім вона ще раз поверталася до тями, але обвинувачений продовжував наносити їй удари ногами по голові, животу, поясниці. Від цього вона знову втратила свідомість і повернулася до тями лише у реанімаційному відділенні П`ятої міської лікарні. Їй було завдано не менше тридцяти ударів. Конфлікт тривав приблизно 3 години. В той день вони разом вживали алкогольні напої горілку. Вона випила приблизно 250 грамів. Алкогольні напої вони почали вживати в обід в кафе, що знаходиться на Малому ринку у м.Запоріжжя. Її координація руху не була порушена. Конфлікт відбувся біля будинку №3а по вул.Космічна у місті Запоріжжя. Просить суд призначити обвинуваченому суворе покарання.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що наприкінці літа 2020 року, після 20-00 години, біля гаражів по вул.Космічній, буд.3, у м.Запоріжжя підійшла до жінки, яка лежала і стогнала. Вона була у свідомості. Відразу ж підійшов чоловік і повідомив, що жінка постійно падає з ознаками епілепсії і він не може довести її додому. Щодо виклику нею поліції і швидкої медичної допомоги він не заперечував. При цьому поводив себе спокійно, адекватно, намагався підтягнути брюки на потерпілій і постійно допомогти якимось чином, неодноразово звертався до неї «Света, Света». Запаху алкоголю або інших ознак алкогольного сп`яніння від чоловіка вона не відчула. По приїзду швидкої медичної допомоги і поліції жінка намагалася піднятися, але не змогла. На запитання, що з нею трапилося, не відповідала. Можливо була у стані сильного алкогольного сп`яніння або у неї було сильно ушкоджено здоров`я. Кров була на обличчі в районі носу. Чоловік на запитання відповідав, що вони йдуть з жінкою додому, але вона постійно падає і в неї трапляються напади епілепсії.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що наприкінці серпня на початку вересня 2020 року, ввечері, вона, працюючи на посаді медсестри, разом із фельдшером ОСОБА_11 у складі бригади швидкої медичної допомоги прибула на виклик до якихось гаражів. По прибуттю вони побачили, що на землі знаходилася жінка, поруч стояв чоловік. Фельдшер оглянув жінку і повідомив, що у неї зламана щелепа і її потрібно везти до лікарні. В подальшому узяли носилки і занесли жінку до карети швидкої медичної допомоги. Від жінки вона чула запах алкоголю. Та була одягнута у джинсові брюки і кофту. У неї було побито обличчя, а в лікарні також побачили тупі травми живота. Увесь час ОСОБА_7 стояв спокійно, спілкувався з фельдшером, надав жіночу сумку потерпілої, в якій не було виявлено документів, що посвідчують особу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що наприкінці серпня на початку вересня 2020 року, близько 22-00 години, отримавши повідомлення від поліції по лінії 102 про те, що побили невідому, він, займаючи посаду фельдшера, у складі бригади швидкої медичної допомоги по Комунарському району, підстанція №3, прибув на виклик. По прибуттю, він виявив жінку на землі біля гаражів навпроти будинку АДРЕСА_4 . Також там були присутні поліцейські і, як пізніше вияснилося, ОСОБА_7 . Жінка перебувала у свідомості, але у загальмованому стані. На носилках її занесли до карети швидкої допомоги і оглянули. У неї виявили травму голови, гематоми обличчя і волосистої частини голови, забиті рани голови, множинні садна обличчя, рук і ніг, закритий перелом щелепи, закритий перелом ребер, закритий перелом ключиці справа або зліва. Вона важко розмовляла, скаржилася на біль від ушкоджень на обличчі, казала, що «він її побив», перебувала у стані алкогольного сп`яніння. На місці їй була надана невідкладна медична допомога і госпіталізовано до 5-ої міської лікарні. ОСОБА_7 поводив себе спокійно, повідомив, що жінка є його знайомою. На запитання, що сталося, відповів, що вона приймала алкогольні напої увесь день, а згодом під час ходьби спотикалася і падала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що в серпні або у вересні 2020 року, біля 23-00 години, біля гаражів по вул.Космічній у м.Запоріжжя, він був свідком як підсудний завдав потерпілій один удар рукою і два удари ногою по тулубу. Бачив конфлікт на відстані 20-30 метрів. Жінка була одягнута у сукню. Через 15 днів вирішив прийти до поліції і про все розповісти. Інші обставини конфлікту він не пам`ятає, на запитання учасників процесу відповісти не зміг. Пояснив це тим, що він є інвалідом 3 групи і у нього трапляються провали у пам`яті.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_12 та ставить під сумнів перебування останнього поруч із місцем, де відбувся конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Так, свідок визначив час спостерігання за конфліктом 23-00 годину, але вже до 22-00 години на місце прибули карета швидкої допомоги і поліцейські. Крім того, за показами свідків потерпіла була одягнута у джинсові брюки і сорочку, а не в сукню, як повідомив свідок ОСОБА_12 . Крім того, останній не зміг відповісти на уточнюючі запитання учасників процесу, зокрема, щодо місця конфлікту.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що 29.08.2020 року, після 21-00 години, у складі екіпажу патрульної поліції вона прибула на виклик на вул.Космічна, буд.1, у м.Запоріжжя. По прибуттю вони виявили жінку, яка перебувала без тями, і чоловіка як вияснилося пізніше ОСОБА_7 . Останній пояснював, що він є знайомим потерпілої і її хтось побив. Крім цих двох осіб нікого більше не було. Відразу викликали швидку медичну допомогу. По приїзду лікар повідомив, що скоріш за все у потерпілої зламана щелепа. Її тривалий час не могли привести до тями, за зовнішніми ознаками вона знаходилася у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона бачила у потерпілої пошкодження, припухлість і кров на її обличчі. ОСОБА_7 поводив себе адекватно, візуально не перебував у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому останній для надання пояснень був доставлений до відділу поліції.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 пояснила суду, що вона проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_8 і нею був підготовлений висновок експерта №1076. На роз`яснення п.6 підсумків вказаного висновку експерт зазначила, що всі ушкодження потерпілої утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути удари об частини тіла іншої людини або вдаряння об підлогу. При написанні висновку у п.12 підсумків нею зроблено опечатку, а саме слід розуміти, що виключається можливість утворення всіх вище описаних тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_8 (описаних у пп.1-5 підсумків висновку) внаслідок саме однократного падіння з висоти власного зросту, адже ушкодження є на різних ділянках тіла. Однак не виключається утворення від множинного падіння. Коментуючи п.1 підсумків висновку експерт зазначила, що тупа травма живота: розрив паренхіми нижнього полюсу лівої нирки з подальшою нефректомією (видаленням нирки); заочеревинна паранефральна гематома зліва; синець в лівій поперековій ділянці утворилися від прямого травматичного впливу (в результаті падіння або удару) в ліву нижню частину тулуба в проекції лівої нирки або по іншому у ліву поперекову ділянку тулуба (у бік). Ушкодження, визначені у п.2 підсумків висновку, утворилися від травматичних впливів у ліву бокову ділянку тулуба. Ушкодження, визначені у п.3 підсумків висновку, утворилися від травматичних впливів у праву ділянку обличчя в області нижньої щелепи. Щодо ушкоджень на обличчі, зокрема, перелому тіла щелепи і закритого перелому кісток носа, експерт зазначила, що їх отримання малоймовірно при падінні з висоти власного зросту, адже при падінні повинні були бути і інші ушкодження в цій ділянці тіла, наприклад, підборіддя. Також експерт зазначила, що утворення ушкоджень визначених у пп. 3 і 4 підсумків висновку можливе і від ударів долонею руки.

Крім показів потерпілої, свідків, експерта, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.08.2020 року встановлено, що ОСОБА_8 звернулася до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_15 , який 29.08.2020 року, приблизно о 22-00 годині, знаходячись на залізничних коліях у м.Запоріжжя, спричинив їй тілесні ушкодження (том 1 а.с.108).

Після дослідження протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) потерпіла зауважила, що обставини події визначені у заяві дещо не відповідають дійсності. Так, нанесення тілесних ушкоджень відбувалося біля гаража, а не на залізничних шляхах. Вона підписала заяву не читаючи, адже перебувала у важкому стані.

Протоколом огляду місця події від 30.08.2020 року з ілюстраційною таблицею до нього встановлено, що 30.08.2020 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, здійснив огляд ділянки місцевості, яка розташована на автомобільній дорозі перед будинком АДРЕСА_3 . При огляді всієї території будь-яких плям бурого кольору, слідів боротьби і камер відеоспостереження не виявлено (том 1 а.с.109-112).

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 №1076 від 16.09.2020 року (закінчена 24.09.2020 року) встановлено, що тупа травма живота: розрив паренхіми нижнього полюсу лівої нирки з подальшою нефректомією (видаленням нирки); заочеревинна паранефральна гематома зліва; синець в лівій поперековій ділянці у ОСОБА_8 в сукупності кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Закрита травма грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці; перелом 9-го ребра зліва; синець на задній поверхні грудної клітки по задньо-пахвовій лінії на рівні 7-го ребра зліва у ОСОБА_8 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Закритий перелом тіла нижньої щелепи справа; розрив слизової оболонки в ділянці 44-45 зубів справа; синець в області нижньої щелепи справа у ОСОБА_8 в сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Закритий перелом кісток носа у ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Синці в поперековій ділянці посередині ближче до куприка, в ділянці живота від серединної лінії до поперекової ділянки справа, в області обох гомілок, лівого передпліччя, обох кистей, на задній поверхні грудної клітки по задньо-пахвовій лінії на рівні 7-го ребра справа, параорбітальна гематома, садна в області верхніх та нижніх кінцівок, поперекової ділянки (за даною медичною документацією, більш точна локалізація не вказана) у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку вказаному освідуваною та в наданій медичній документації (29.08.2020 року). Діагнози: «Струс головного мозку», «Перелом поперечних відростків L2, L3.» виставлені лікарями-спеціалістами КНП «MЛE та ШМД» ЗМР в записах представленої медичної документації не підтверджені об`єктивними даними і згідно з п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 1995 року не повинні враховуватись при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися не менше, ніж від 19-ти травматичних впливів. Взаєморозташування ОСОБА_8 і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідної ділянки тіла для нанесення удару. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 розташовані на ділянках тіла, доступних для власної руки (том 1 а.с.113-117).

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 пояснила суду, що при написанні висновку у п.12 підсумків (виключається можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_8 внаслідок падіння з висоти власного зросту) нею зроблено опечатку, а саме слід розуміти, що виключається можливість утворення всіх вище описаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 (описаних у пп.1-5 підсумків висновку) внаслідок саме однократного падіння з висоти власного зросту, адже ушкодження є на різних ділянках тіла.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 30.08.2020 року, під час особистого обшуку затриманої особи у ОСОБА_7 було виявлено і вилучено: туфлі сірого кольору, які поміщено і упаковано до картонної коробки (том 1 а.с.118-121).

Після дослідження протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, захисник повідомив, що обвинувачений усю ніч перебував вдома і особисто 30.08.2020 року о 09-00 годині прийшов до відділу поліції.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.09.2020 року з фото таблицями до нього встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , в присутності понятих і захисника, біля будинку №3 по вул.Космічна у м.Запоріжжя, розповів про події, що мали місце 29.08.2020 року, у вечірній час. ОСОБА_7 пояснив, що в той день він прогулювався разом з ОСОБА_8 , яка є його знайомою. Перед цим вони вжили алкогольні напої. Далі, приїхавши на трамваї до зупинки «Залізничний вокзал «Запоріжжя-1», в пішому порядку, вони направились до нього додому до будинку АДРЕСА_2 . По дорозі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння, вона постійно падала та вдарялась різними частинами тіла. Також він наніс їй близько шести ударів правою долонею руки в область лівої частини обличчя та близько трьох ударів правою ногою в ліву область тулубу ОСОБА_8 . При цьому підозрюваний ОСОБА_7 за допомогою манекену вказав як саме наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Далі, проходячи повз гаражі, які розташовані неподалік будинку АДРЕСА_3 , він залишив ОСОБА_8 на землі біля дерева та пішов (том 1 а.с.122-129).

Судом також досліджувався диск DVD-R диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 (том 1 а.с.129).

З переглянутих у судовому засіданні відеоматеріалів, доданих до протоколу проведення слідчого експерименту, вбачається, зокрема, як обвинувачений повідомляє, що завдав потерпілій шість ударів долонею в обличчя і три удари правою ногою в ліву частину тулуба в районі стегна. Після перегляду даних відеоматеріалів захисник зауважив, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 надає цілком логічні пояснення, які відповідають дійсності.

Висновком судово-медичної експертизи пари туфель, вилучених у підозрюваного ОСОБА_7 №2692 від 17.09.2020 року (експертиза закінчена 24.09.2020 року) встановлено, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на правій туфлі підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкти № 1, 2) встановлена наявність крові людини та виявлений антиген В, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від самого підозрюваного ОСОБА_7 та (або) ОСОБА_8 . На лівій туфлі підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкти № 3, 4) наявність крові не встановлена (том 1 а.с.130-132).

Під час дослідження висновку експерта № 2692 захисник зазначив, що сліди крові на взутті виникли під час того, як ОСОБА_7 допомагав ОСОБА_8 піднятися до карети швидкої допомоги.

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №1011 від 04.09.2020 року (закінчена 07.09.2020 року) встановлено, що будь-яких видимих зовні тілесних ушкоджень, а також слідів їх загоєння по давності утворення віднесених до подій, викладених в обставинах справи, при огляді (04.09.2020 року) у ОСОБА_7 не виявлено (том 1 а.с.133-134).

Висновком судово-медичної експертизи (за матеріалами справи №333/5400/20 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ) №487/к від 14.06.2020 року (закінчена 13.07.2020 року) встановлено, що при судово-медичній експертизі наданих медичних документів у потерпілої ОСОБА_8 встановлені наступні тілесні ушкодження. На задній поверхні тіла: синець овальної форми, розмірами 22x9см в лівій поперековій ділянці, синець в середній ділянці поперекової області, ближче до куприка, розмірами 5х2 см, синець на тильній поверхні лівої кисті, синець на тильній поверхні правої кисті, синець на грудній клітці по правій задньо-пахвовій лінії на рівні 7 ребра, синець на грудній клітці по лівій задньо-пахвовій лінії на рівні 7 ребра, садна поперекової ділянки, розриви обох полюсів лівої нирки з заочеревною гематомою, переломи обох поперечних відростків третього (L3) та правого поперечного відростка другого (L2) поперекових хребців. На передній поверхні тіла: синець в ділянці нижньої щелепи зправа з переломом тіла нижньої щелепи зправа, синець на животі зправа, розмірами 21x8,5см, синець на внутрішній поверхні правої гомілки, синець на передній поверхні лівої гомілки, синець на передній поверхні лівого передпліччя, перелом кісток носу з набряком м`яких тканин, перелом 9 ребра по передній аксілярній лінії зліва. Множинні садна кінцівок без чіткої локалізації. На задній поверхні тіла потерпілої ОСОБА_8 відобразилося біля 9 травматичних впливів, на передній біля 7 травматичних впливів. Всі ушкодження у ОСОБА_8 виникли від ударів тупими предметами, або від ударів об такі, при падінні. Індивідуальні особливості їх в ушкодженнях не відобразилися. Судово-медичних даних, які б виключали можливість утворення ушкоджень на задній чи передній поверхні тіла потерпілої при падінні на поверхню з множинними виступами чи неоднократних падіннях горілиць та долілиць, немає. Враховуючи анатомічні взаємовідносини лівої нирки та поперечних відростків поперекових хребців є вірогідність їх ушкодження внаслідок єдиного травматичного впливу в ліву поперекову ділянку, де розташований синець овальної форми, розмірами 22x9см. Цей вплив міг бути як наслідком падіння на тупий предмет, типу залізничної рейки, так і удару тупим предметом, наприклад взутою ногою. Механізм утворення переломів 9 лівого ребра, поперечних відростків 2 і 3 поперекових хребців, розривів лівої нирки може відповідати показам обвинуваченого ОСОБА_7 під час слідчого експерименту стосовно нанесення 3 ударів ногою в «ліву область тулуба». Стосовно загальної кількості травматичних впливів та механізму спричинення перелому нижньої щелепи та кісток носу така відповідність не прослідковується (том 2 а.с.5-17).

Під час огляду речових доказів по справі чоловічих туфель, вилучених у ОСОБА_7 під час його затримання, обвинувачений підтвердив, що саме в цьому взутті він перебував під час сварки із ОСОБА_8 і які були вилучені наступного дня співробітниками поліції.

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_7 .

Із висновку судово-психіатричного експерта №374 від 16.09.2020 року, складеного експертною комісією Комунальної установи «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, суд встановив, що ОСОБА_7 виявляв і виявляє на теперішній час психічний розлад у формі психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати свої дії й керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (том 1 а.с.135-139).

У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого ОСОБА_7 і суд вважає його осудним.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі.
Згідно з обвинувальним актом, 29 серпня 2020 року, в період часу з 21-00 години до 21-30 години, у ОСОБА_7 , який знаходився на вулиці біля будинку № 3 по вул.Космічна у м.Запоріжжі, під час словесного конфлікту зі знайомою ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство останньої. В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, кулаками правої та лівої руки, а також правою ногою наніс не менше дев`ятнадцяти ударів в область голови та тулубу потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок чого, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1076 від 16.09.2020 року, проведеної Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, спричинив тупу травму живота: розрив паренхіми нижнього полюсу лівої нирки з подальшою нефректомією (видаленням нирки); заочеревинна паранефральна гематома зліва; синець в лівій поперековій ділянці, що в сукупності кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, а також закриту травму грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці, перелом 9-го ребра зліва, синець на задній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії на рівні 7-го ребра зліва, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, а також закритий перелом тіла нижньої щелепи справа, розрив слизової оболонки в ділянці 44-45 зубів справа, синець в оболонці нижньої щелепи справа, що в сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, закритий перелом кісток носа, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та синці в поперековій ділянці посередині ближче до куприка, в ділянці живота від серединної лінії до поперекової ділянки справа, в області обох гомілок, лівого передпліччя, обох кистей, на задній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії на рівні 7-го ребра справа, параорбітальна гематома, садна в області верхніх та нижніх кінцівок, поперековій ділянки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_8 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілій була надана своєчасна медична допомога.

Вказані дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

6. Мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України не правильно, оскільки надані сторонами кримінального провадження та досліджені в ході судового розгляду докази свідчать про направленість умислу обвинуваченого на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Згідно з пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, питання про наявність у діях особи умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Отже, якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Тому, якщо винна особа діяла з непрямим умислом, вона не може нести відповідальність за замах на вбивство, а лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

Органом досудового слідства в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_7 вказано, що останній не довів свій злочинний умисел до кінця за незалежних від нього причин, але не конкретизовано яких саме.

Обґрунтовуючи наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілої, сторона обвинувачення посилалася лише на кількість і локалізацію тілесних ушкоджень.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, а саме: показань самого обвинуваченого, потерпілої, свідків, експерта, висновків судово-медичних експертиз, після нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 бачив та усвідомлював, що потерпіла залишилася живою, при цьому, не маючи жодних перешкод довести злочин до кінця, за власною волею припинив вказані дії, залишив місце події, пішовши додому.

Суд вважає за результатами судового розгляду не доведеним те, що ОСОБА_7 , спричинивши потерпілій умисні тілесні ушкодження, діяв з прямим умислом на її вбивство. Таке твердження спростовує як попередня поведінка ОСОБА_7 (за показами обвинуваченого і потерпілої, в той день вони були разом і разом пішли додому), так і його поведінка під час вказаних дій (погрози вбивством не висловлював, жодних дій, спрямованих на продовження насильства після нанесення тілесних ушкоджень, не вчиняв), і його поведінка після вказаних дій (усвідомлював, що потерпіла залишилася живою, при цьому, не маючи жодних перешкод довести злочин до кінця, за власною волею залишив місце подій, пішовши додому, не заперечував, щоб свідок викликала швидку і поліцію), що в сукупності не свідчить про його бажання досягнути саме такого тяжкого наслідку своїх, хоча і небезпечних дій, як смерть потерпілої.

Така поведінка ОСОБА_7 свідчить про наявність у обвинуваченого неконкретизованого умислу на настання будь-яких наслідків для здоров`я потерпілої у результаті вчинення протиправних дій. При цьому підстав стверджувати, що в момент нанесення ударів руками і ногами в область голови (обличчя) і тулубу ОСОБА_8 . ОСОБА_7 бажав настання конкретного наслідку саме у виді смерті потерпілої, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Отже, на думку суду, вказане переконливо свідчить про наявність в обвинуваченого непрямого альтернативного умислу на настання будь-яких наслідків у результаті вчинених дій, при встановленні якого відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1076 від 16.09.2020 року, у потерпілої ОСОБА_8 встановлено, зокрема, такі тілесні ушкодження як закритий перелом тіла нижньої щелепи справа, розрив слизової оболонки в ділянці 44-45 зубів справа, синець в оболонці нижньої щелепи справа, що в сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, закритий перелом кісток носа, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, суд виключає з обвинувачення спричинення ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 таких тілесних ушкоджень тупу травму живота: розрив паренхіми нижнього полюсу лівої нирки з подальшою нефректомією (видаленням нирки); заочеревинна паранефральна гематома зліва; синець в лівій поперековій ділянці, що в сукупності кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, а також закриту травму грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці, перелом 9-го ребра зліва, синець на задній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії на рівні 7-го ребра зліва, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, а також синці в поперековій ділянці посередині ближче до куприка, в ділянці живота від серединної лінії до поперекової ділянки справа, в області обох гомілок, лівого передпліччя, обох кистей, на задній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії на рівні 7-го ребра справа, параорбітальна гематома, садна в області верхніх та нижніх кінцівок, поперековій ділянки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, виходячи з такого.

Так, обвинувачений під час допиту у суді визнав, що вдарив ОСОБА_8 шість разів долонею руки в обличчя і три удари ногою в район куприку і стегна. Від ударів по обличчю він скоріш за все розбив їй ніс і губу, адже від удару пішла кров, зламав щелепу. Щодо інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , то за його версією, вони могли утворитися від падіння з перону вокзалу на рейки. За весь цей час потерпіла більше десяти разів падала на спину та обличчям вниз. При цьому чотири рази вдарялася при падінні об тверду поверхню рейки і ручку переводу рейок. Також з нею два рази на пероні вокзалу і один раз вже біля дому по вул.Новомосковській відбувалися приступи епілепсії. Від приступів вона втрачала рівновагу і падала.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 також пояснював, що ОСОБА_8 знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння, постійно падала та вдарялась різними частинами тіла. При цьому він не заперечував, що наніс їй близько шести ударів правою долонею руки в область лівої частини обличчя та близько трьох ударів правою ногою в ліву область тулубу і за допомогою манекену вказав як саме наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_7 спочатку вдарив її долонею у праву частину обличчя, від чого вона впала, а далі продовжував наносити тілесні ушкодження, а саме: ногою по спині, неодноразово ногами в область розташування нирок, живота, ребер. Коли вона почала підійматися, обвинувачений вдарив її по обличчю і вона знову впала, після чого він завдав їй ногою удар в область щелепи і вона втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, то почала втікати, однак ОСОБА_7 її наздогнав, повалив на землю, схватив за волосся, потягнув і почав бити по голові. Вона знову втратила свідомість. Коли вона повернулася до тями, то обвинувачений продовжував наносити їй удари ногами по голові, животу, поясниці. Від цього вона знову втратила свідомість і повернулася до тями лише у реанімаційному відділенні лікарні. Їй було завдано обвинуваченим не менше тридцяти ударів.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і згідно з описовою частиною судово-медичної експертизи №1076 від 16.09.2020 року (відповідно до медичної документації) потерпіла ОСОБА_8 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, сама потерпіла під час допиту у суді не заперечувала, що вживала алкогольні напої. У зв`язку з цим, суд ставить під сумнів її покази щодо кількості і локалізації нанесених їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Також покази потерпілої в цій частині, зокрема, кількість ударів більш ніж 30, не відповідає зібраним по кримінальному провадженню доказам, зокрема, висновкам судово-медичних експертиз.

Експерт ОСОБА_14 під час допиту повідомила суду, що тупа травма живота: розрив паренхіми нижнього полюсу лівої нирки з подальшою нефректомією (видаленням нирки); заочеревинна паранефральна гематома зліва; синець в лівій поперековій ділянці у ОСОБА_8 утворилися від прямого травматичного впливу (в результаті падіння або удару) в ліву нижню частину тулуба в проекції лівої нирки або по іншому у ліву поперекову ділянку тулуба (у бік).

Тобто, однозначно не можливо встановити як утворилася у ОСОБА_8 тупа травма живота в результаті падіння або удару.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року було призначено у кримінальному провадженні комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено, зокрема, питання чи могли вони утворитись внаслідок падіння на поверхню із нерівномірно вираженим рельєфом (залізнична рейка)?

Висновком судово-медичної експертизи (за матеріалами справи №333/5400/20 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ) №487/к від 14.06.2020 року (закінчена 13.07.2020 року) встановлено, що усі ушкодження у ОСОБА_8 виникли від ударів тупими предметами, або від ударів об такі, при падінні. Судово-медичних даних, які б виключали можливість утворення ушкоджень на задній чи передній поверхні тіла потерпілої при падінні на поверхню з множинними виступами чи неоднократних падіннях горілиць та долілиць, немає. Враховуючи анатомічні взаємовідносини лівої нирки та поперечних відростків поперекових хребців є вірогідність їх ушкодження в наслідок єдиного травматичного впливу в ліву поперекову ділянку, де розташований синець овальної форми, розмірами 22x9 см. Цей вплив міг бути як наслідком падіння на тупий предмет, типу залізничної рейки, так і удару тупим предметом, наприклад взутою ногою.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.08.2020 року, ОСОБА_8 звернулася до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_15 , який 29.08.2020 року, приблизно о 22-00 годині, знаходячись на залізничних коліях у м.Запоріжжя, спричинив їй тілесні ушкодження.

Після дослідження протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) потерпіла зауважила, що обставини події визначені у заяві дещо не відповідають дійсності. Так, вони перебували у гостях у знайомих ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . Нанесення тілесних ушкоджень відбувалося біля гаража, а не на залізничних шляхах. Вона підписала заяву про вчинене кримінальне правопорушення не читаючи, адже перебувала у важкому стані.

Однак, суд критично відноситься до показів потерпілої у цій частині, оскільки вони суперечать матеріалам кримінального провадження і показам обвинуваченого, який зазначив, що вони з потерпілою з «Малого ринку» доїхали на трамваї до зупинки «Залізничний вокзал Запоріжжя-1» і пішли до нього додому повз залізничний вокзал, а також показам самої потерпілої, оскільки вона під час допиту у суді відповіла на запитання, що алкогольні напої вони почали вживати в обід в кафе, що знаходиться на Малому ринку у м.Запоріжжя. Крім того, у суду немає підстав вважати, що відомості, викладені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є недостовірними.

Отже, з огляду на покази обвинуваченого, наданих як під час слідчого експерименту і так під час допиту у суді, зокрема, що потерпіла багато разів падала і вдарялася при падінні об тверду поверхню рейки і ручку переводу рейок, приймаючи до уваги висновки судово-медичних експертиз, згідно з якими не можливо однозначно виключити утворення ушкоджень на задній чи передній поверхні тіла потерпілої при падінні на поверхню з множинними виступами чи неоднократних падіннях горілиць та долілиць, і покази допитаного у судового засідання експерта ОСОБА_14 , відповідно до яких не можливо встановити як утворилася у ОСОБА_8 тупа травма живота в результаті падіння або удару, враховуючи, що допитані у суді свідків, окрім ОСОБА_12 , до показів якого суд відноситься критично, не були очевидцями вказаних подій, наявність протиріч у показах потерпілої іншим матеріалам кримінального провадження, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що такі тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_8 як тупа травма живота: розрив паренхіми нижнього полюсу лівої нирки з подальшою нефректомією (видаленням нирки); заочеревинна паранефральна гематома зліва; синець в лівій поперековій ділянці, що в сукупності кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, а також закрита травма грудної клітки: перелом акроміального кінця лівої ключиці, перелом 9-го ребра зліва, синець на задній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії на рівні 7-го ребра зліва, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, а також синці в поперековій ділянці посередині ближче до куприка, в ділянці живота від серединної лінії до поперекової ділянки справа, в області обох гомілок, лівого передпліччя, обох кистей, на задній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії на рівні 7-го ребра справа, параорбітальна гематома, садна в області верхніх та нижніх кінцівок, поперековій ділянки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження утворилися саме внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а не в результаті падінь на поверхню з множинними виступами чи неоднократних падіннях горілиць та долілиць.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, дослідивши в судовому засіданні всі надані докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року).

Сумнівний характер вчинення обвинуваченим саме інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному випадку дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, натомість кваліфікація їх за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого, є неправильною.

Оцінюючи спрямованість умислу в діях обвинуваченого на заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд вважає, що ОСОБА_7 діяв при цьому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо припускав їх настання, а тому вважає спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження доведеним.

Таким чином, дії ОСОБА_7 суд, керуючись правилами ч. 3 ст. 337 КПК України, перекваліфіковує з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 122 КК України.

Також стороною обвинувачення не доведено, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Сам обвинувачений під час допиту у суді вказав, що в обідній час 29.08.2020 року вжив лише дві чашки кофе з додаванням коньяку.

Жодний з допитаних свідків не повідомив суду про наявність ознак алкогольного сп`яніння у обвинуваченого. Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що запаху алкоголю або інших ознак алкогольного сп`яніння від чоловіка ( ОСОБА_7 ) вона не відчула. Свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , кожен окремо, вказали, що ОСОБА_7 поводив себе спокійно. Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що обвинувачений поводив себе адекватно, візуально не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, оскільки будь-яких належних доказів щодо перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення не надано, суд вбачає за необхідне виключити із висунутого обвинувачення таку обставину як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

7. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що саме ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження.

Обвинувачений під час допиту у суді визнав, що вдарив ОСОБА_8 шість разів долонею руки в обличчя і три удари ногою в район куприку і стегна. Від ударів по обличчю він скоріш за все розбив їй ніс і губу, адже від удару пішла кров, зламав щелепу. Окрім нього, ніхто з потерпілою не розмовляв і удари їй не наносив.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 також пояснював, що ОСОБА_8 знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння, постійно падала та вдарялась різними частинами тіла. При цьому він не заперечував, що наніс їй близько шести ударів правою долонею руки в область лівої частини обличчя та близько трьох ударів правою ногою в ліву область тулубу і за допомогою манекену вказав як саме наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Під час проведення судово-медичної експертизи №2692 від 17.09.2020 року було встановлено, що в слідах на правій туфлі підозрюваного ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини, що не виключає її походження крові від самого ОСОБА_7 та (або) ОСОБА_8 .

Суд критично ставиться до заяви захисника обвинуваченого, що сліди крові на взутті виникли під час того, як ОСОБА_7 допомагав ОСОБА_8 піднятися до карети швидкої медичної допомоги, адже вони спростовуються показами допитаних у судовому засіданні свідків. Крім того, сам обвинувачений під час проведення слідчого експерименту за його участі повідомив, що він наносив удари саме правою ногою.

Експерт ОСОБА_14 під час допиту повідомила суду, що отримання ушкоджень на обличчі, зокрема, перелому тіла щелепи і закритого перелому кісток носа, малоймовірно при падінні з висоти власного зросту, адже при падінні повинні були бути і інші ушкодження в цій ділянці тіла, наприклад, підборіддя, що спростовує версію обвинуваченого про те, що потерпіла могла отримали тілесні ушкодження лише внаслідок падіння, і в той же час підтверджує його показання, надані під час слідчого експерименту і в суді з приводу того, що він наносив удари ОСОБА_8 , і скоріш за все розбив ніс і губу, зламав щелепу.

Отже, з огляду на покази обвинуваченого під час слідчого експерименту і під час допиту у суді, зокрема, що він наніс три удари ногою в район куприку і стегна потерпілої, покази потерпілої, яка ще у заяві про притягнення до кримінальної відповідальності так і при допиті в суді вказала на обвинуваченого як на особу, яка нанесла їй тілесні ушкодження, і зазначила, що ОСОБА_7 , зокрема, завдав їй удари в голову, обличчя, щелепу, приймаючи до уваги висновки судово-медичних експертиз, покази свідків і експерта, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 маючи умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, правою рукою наніс не менше шести ударів в обличчя, а також правою ногою наніс не менше трьох ударів в область голови та тулубу потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив останній закритий перелом тіла нижньої щелепи справа, розрив слизової оболонки в ділянці 44-45 зубів справа, синець в оболонці нижньої щелепи справа, що в сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, закритий перелом кісток носа, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи наявність складових умислу у поведінці ОСОБА_7 під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.128 КК України як спричинення тілесних ушкоджень за необережності.

Суд вважає доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

8. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Суд не приймає до уваги зазначену органом досудового розслідування обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з вищевикладених підстав.

9. Мотиви призначення судом покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, його стан здоров`я на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, соціальні зв`язки неодружений, на його утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, має мінливий дохід.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Також при виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого суворо, відсутність у нього належних висновків щодо необхідності виправлення і критичної оцінки своєї злочинної поведінки, а також щирого каяття, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 30.08.2020 року ОСОБА_7 був фактично затриманий 30.08.2020 року. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.09.2020 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою.

По справі потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Оголошення обвинувального акту є початком судового розгляду відповідно до ст.347 КПК України.

Оскільки, цивільний позов подано потерпілою після початку судового розгляду, після оголошення прокурором обвинувального акту, тому суд залишає його без розгляду і роз`яснює потерпілій її право звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді двох років десяти місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 30 серпня 2020 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Речові докази:
- туфлі, вилучені у ОСОБА_7 , що знаходяться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_7 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1