Справа № 342/503/21
Провадження № 11-кп/4808/379/21
Категорія ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфернції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Городенківського районного суду від 27 липня 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2021 року обвинувальний акт кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України - повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу Городенківського районного суду від 27 липня 2021 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Зокрема вказує на грубе порушення судом ч.2 ст. 314 КПК України, оскільки підготовче судове засідання проведено без участі підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілих. При цьому судом не було вжито жодних заходів до забезпечення прибуття обвинуваченого, як це передбачено ч.1 ст. 323 КПК України.

Крім того, прокурор вважає безпідставним твердження суду щодо невідповідності обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування статті 291 КПК України. Так, в жодній нормі КПК України не визначається структура, зміст, відомості реєстру матеріалів, який додається до обвинувального акту, а ч.3 ст. 314 КПК України не передбачає можливість повернення обвинувального акту через невідповідність реєстру матеріалів. При цьому, перевірити відповідність реєстру матеріалам кримінального провадження можливо лише під час судового розгляду під час дослідження письмових та інших доказів.

Прокурор зазначає, що ухвалою Iвано-Франкiвського міського суду від 04.10.2019 прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 від 03.08.2016, оскільки ОСОБА_9 не може вважатися таким, якому у передбаченому чинним законодавством порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а отже, обвинувальний акт складено щодо особи, яка не набула статусу підозрюваного. 17 грудня 2019 року досудове розслідування у зазначеному провадженні було відновлено. На підставі вказаної ухвали суду, 24 грудня 2019 року до ЕРДР внесено відомості про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 08.03.2016, як помилково внесене. 07 травня 2020 року ОСОБА_10 повiдомлено про пiдозру у вчиненнi злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, шляхом вкладення у поштову скриньку, яка відносить до квартири, де проживає та зареєстрований ОСОБА_8 , оскільки останній за місцем проживання був відсутній, по телефонному зв`язку місце свого перебування відмовився називати. 26 травня 2020 року ОСОБА_10 повiдомлено про змiну раніше повідомленої пiдозри у вчиненнi злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з тим, що у повiдомленнi про пiдозру вiд 07.05.2020 невiрно зазначено дату народження ОСОБА_11 (вказано ІНФОРМАЦІЯ_1 ). При спробi вручити ОСОБА_10 . процесуальнi документи наручно, останнiй ухилився від їx отримання та пiд час зачитування пiдозри втiк з місця, у зв`язку iз чим процесуальні документи вкладено у поштову скриньку, яка відноситься до квартири, де проживає та зареєстрований ОСОБА_8 , а також надіслано поштовим зв`язком і на електронну адресу адвоката ОСОБА_8 . 20 серпня 2020 року ОСОБА_10 повідомлено про завершення досудового розслiдування та про необхiднiсть ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Ухвалою слiдчого суддi Івано-Франкiвського мiського суду вiд 15.l0.2020 підозрюваному ОСОБА_10 встановлений строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслiдування № 0000152 до 30.10.2020. У подальшому ОСОБА_10 скеровувались повiстки про необхiднiсть прибуття до прокуратури для отримання обвинувального акту та реєстру мaтepiaлiв досудового розслiдування у кримiнальному провадженнi, зокрема 05.11.2020, 17.11.2020, 23.11.2020, 15.12.2020. Однак на жодне повiдомлення пiдозрюваний ОСОБА_9 не з`явився. 20 квiтня 2021 року о 10 год 07 хв в м. Городенка по вул. Шевченка пiдозрюваному Танасiйчуку О.О. була здiйснена спроба вручення обвинувального акту прокурором, однак останній вiдмовився в його отриманнi, про що складено вiдповiдну розписку та зафiксовано на вiдеозаписi, який долучено до обвинувального акту. Отже, вважає що, обвинувальний акт вручено ОСОБА_10 належним чином. Зазначена обставина пiдтверджується i клопотанням ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту, надiсланим на адресу Городенкiвського районного суду. Також прокурор вважає необґрунтованим та безпідставним твердження суду про те, що до обвинувального акту не долучено розписку захисника ОСОБА_12 про отримання копії обвинувального акту. Так, ч. 4 ст. 291 КПК України визначено вичерпний перелiк додаткiв до обвинувального акту та не вказано про необхідність долучення до обвинувального акту такої розписки. Крiм того, цією ж статтею передбачено заборону надання суду інших документів до початку судового розгляду. При цьому, на момент завершення досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження не було жодних даних про участь у кримінальному провадженні будь-якого захисника.

ОСОБА_8 просить ухвалу Городенківського районного суду від 27 липня 2021 року в мотивувальній її частині частково змінити шляхом її доповнення та встановити, що всі ті процесуальні документи (підозра 2020 року та обвинувальний акт, що поступив до суду в квітні 2021 року), яким суд дав характеристику як повторні, об`єктивно та однозначно встановлюються недійсними (незаконними та свавільними), тому є такими, що не можуть бути використаними як процесуальні документи, констатувати, що ухвала суду від 04.10.2019 року в кримінальному провадженні №0000152 від 03.08.2016 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, якою повернуто обвинувальний акт 2016 року, прокурорами не виконана досі, що триває уже один рік 10 місяців, тим самим прокурори в 2021 році, подавши на розгляд суду повторний обвинувальний акт, який в т.ч. ґрунтується на повторній підозрі 2020 року, фактично довели суду, що ними не встановлюються достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати, тому резолютивну частину ухвалу скасувати та прийняти нову резолютивну частину ухвали такого змісту «У зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000152 від 03.08.2016 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, в суді та вичерпано можливості їх отримати, тому кримінальне провадження №0000152 від 03.08.2016 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.»

Вважає, що суд прийшов до правильного переконання, що відсутність інформації про те, що після постановлення ухвали суду від 04.10.2019 року досудове розслідування в кримінальному провадженні відновлювалося, строки досудового розслідування продовжувалися, позбавляють суд можливості перевірити чи обвинувальний акт прийнято та затверджено в межах строку досудового розслідування.

Таким чином, суд, встановивши факт не набуття ним статусу підозрюваного (ухвала суду від 04.10.2019 року в кримінальному провадженні №0000152 від 03.08.2016), а також повторності підозри та обвинувального акта (ухвала суду від 27.07.2020 року), тим самим дійшов висновку, що він повторно притягнутий до кримінальної відповідальності, а тому суд зобов`язаний був визнати таке неприпустимим та закрити кримінальне провадження, на виконання приписів ст. 61 Конституції України.

ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить відхилити її, стосовно прокурора ОСОБА_7 постановити окрему ухвалу про наявність підстав для притягнення прокурора до кримінальної відповідальності, виконання якої доручити ДБР.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

ОСОБА_8 та його захисники в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча повідомлялись судом про розгляд кримінального провадження в апеляційній інстанції, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за їх відсутності.

При вирішенні цього питання колегія суддів також враховує, що кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Городенківського районного суду від 27 липня 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні перебуває на розгляді в Івано-Франківському апеляційному суді з 09 серпня 2021 року у зв`язку з чим подальше відкладення розгляду кримінального провадження порушує вимоги щодо розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом апеляційного оскарження є конкретне судове рішення, яке ухвалене судом першої інстанції з наведенням відповідних доводів в його мотивувальній частині, а тому суд апеляційної інстанції переглядає вищевказане рішення в межах тих висновків, які наведені судом і не перевіряє обставини, які не стосуються вищевказаного рішення та не впливають на його законність.

Колегія суддів неодноразово звертала увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення його винуватості у кримінальному провадженні №0000152 від 03.08.2016 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, в суді та вичерпано можливості їх отримати.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судове рішення про повернення обвинувального акту було ухвалено судом під час проведення підготовчого судового засідання, в ході якого не досліджувались та не перевірялись докази, які можуть бути надані стороною обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції може дійти до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України тільки за умови проведення судового слідства та дослідження сукупності доказів, які були надані суду сторонами кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Разом з тим, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду, зокрема обвинувального акта.

Частиною другою ст. 283 КПК України передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Таким чином, згідно з ст.ст. 110, 115, ч. 1 ст. 291 та ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні у межах строку досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження або з направленням до суду обвинувального акту.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000152 від 03.08.2016 року раніше направлявся до суду. Однак, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 було повернуто прокурору, який затвердив даний обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків.

23.04.2021 до суду повторно надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.2ст.289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000152 від 03.08.2016 року, складений 02.11.2020.

Згідно інформації, яка міститься Реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000152 ОСОБА_8 повторно 07.05.2020 повідомлено про підозру за ч.2 ст.289 КК України, а 25.05.2020 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України.

Однак, в Реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000152 відсутні відомості, які дозволяють встановити, що після повернення обвинувального акту, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2019 року, досудове розслідування відновлювалося, а строки досудового розслідування продовжувалися.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.11.2020 було звернуто увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні процесуальні рішення щодо відновлення провадження, продовження строків досудового слідства, скасування підозри і прокурором не надано відповідних документів, а тільки представлено лист про направлення провадження для продовження розслідування, який не є процесуальним актом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які свідчать про те, що після повернення обвинувального акту строк досудового розслідування був продовжений у встановленому законом порядку.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що відповідно до положень ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з п.3 ч.4 ст.291 КПК України обов`язковим додатком до обвинувального акта є розписка саме підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу ).

Суд першої інстанції правильно вказав, що надання копії обвинувального акта підозрюваному, його захиснику це процесуальна дія, яка надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від висунутого обвинувачення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок вчинити які за законом покладено на органи досудового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що термін «обвинувачення» визначається Європейським судом як офіційне повідомлення особи про наявність припущення про те, що дана особа скоїла кримінальне правопорушення.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Крім того, обвинувальний акт, який містить недоліки та суперечності, необхідно визнати таким, що не відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (справа «Абрамян проти Росії») вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камінські проти Австрії»).

Також слід врахувати, що положення п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», справа «Матточіа проти Італії»).

Суд першої інстанції вказав на те, що до матеріалів обвинувального акту не додано розписки з відміткою про вручення ОСОБА_8 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, оскільки під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не було встановлено обставин, які суперечили вищевказаним висновкам та доводили їх безпідставність.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, з огляду на порушення положень ст. 293 КПК України, які є імперативними, мають вказівку категоричного характеру та є обов`язковими для виконання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор посилається на неможливість виконання покладеного на нього обов`язку вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому через ухилення останнього від їх отримання.

Колегія суддів вважає, що передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо забезпечення розгляду кримінального провадження дозволяють органам досудового розслідування виконати покладені на них обов`язки щодо вручення обвинуваченому обвинувального висновку у встановленому законом порядку та забезпечити його право бути ознайомленим зі змістом висунутого обвинувачення.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ухваливши судове рішення за відсутності ОСОБА_8 та потерпілих, оскільки зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом приймались необхідні заходи щодо повідомлення вищевказаних учасників судового розгляду про проведення підготовчого судового засідання.

Колегія суддів вважає, що участь учасників судового розгляду під час підготовчого судового засідання не є обов`язковою, оскільки основною метою його проведення є саме підготовка кримінального провадження до судового розгляду та вирішення питань, які забезпечують подальший розгляд кримінального провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст.372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вимогам ст.291 КПК України та неможливість призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду, а тому апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Городенківського районного суду від 27 липня 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5