КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 20 вересня 2021 року апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Андрушівка Житомирської обл.., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 ч.ч. 4,5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 жовтня 2021 року включно.

Доручено уповноваженим особам ДУ «Київського слідчий ізолятор» вжити заходів до невідкладного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою з`ясування стану його здоров`я та надання йому лікування, а у разі необхідності надання йому лікування відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 № 239/5/104 (з наступними змінами); у разі потреби вжити невідкладних заходів до відновлення призначеного ОСОБА_6 лікування.
Зобов`язано старшого групи слідчих, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014, забезпечити проведення невідкладного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 .
Зобов`язано процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 забезпечити контроль за проведенням невідкладного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 з можливістю покидати житло для явки за викликом суду та/або звернення до медичних закладів за необхідною медичною допомогою або на будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, постановлену в супереч вимогам КПК України, практики ЄСПЛ.
26 серпня 2021 року захисником ОСОБА_8 подано доповнення до апеляційної скарги, згідно яких він просить відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.
Зазначає, що слідчим суддею прийнято незаконне рішення, оскільки невірно визначено дату закінчення 60 (шістдесяти) денного строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , а саме 05 жовтня 2021 року, тоді як строк тримання під вартою закінчується 06 жовтня 2021 року о 14 год. 00 хв., тобто з моменту оголошення та взяття підозрюваного під варту в залі суду.
Окрім того, оскаржувана ухвала постановлена поза межами строку досудового розслідування, яке 14 серпня 2021 року закінчилося та у законний спосіб не продовжено.
За ствердженнями захисника 07 серпня 2021 року слідчим та прокурором умисно, повторно складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 127 КК України, оскільки обвинувальний акт за вказаними статтями відносно ОСОБА_6 , знаходиться на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
На думку апелянта, зазначена обставина вказує на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, та на подвійне притягнення його до кримінальної відповідальності за одне й те саме кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 року триває сім років. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 викладено стороною обвинувачення на підставі зібраних доказів на момент виділення матеріалів із кримінального провадження №0000089 із зазначенням прізвищ осіб, які, на думку досудового слідства, були визначені організаторами злочинів. За тими ж матеріалами, без посилання на нові належні та допустимі докази, органом досудового слідства після направлення обвинувального акту до суду, безпідставно, повторно внесено відомості про скоєння злочинів відносно потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в ЄРДР та за тими ж фактичними обставинами, за тією ж кваліфікацією повідомлено ОСОБА_6 підозру.
Також в апеляційній скарзі захисник наголошує на тому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшились або взагалі відсутні.
Протягом тривалого часу ОСОБА_6 , формально перебував у розшуку, однак наявність цього факту не доводить, що він планує переховуватися від суду у майбутньому.
На думку апелянта, наявність постанови про оголошення розшуку не означає, що правоохоронні органи здійснювали цей розшук.
Відомості і документи, які були надані стороною обвинувачення, що стосуються розшуку ОСОБА_6 , датовані лише 2020 роком. Тобто, після того, як сторона обвинувачення в січні 2020 року фактично розпочала розшук ОСОБА_6 , його місце знаходження встановлено, його затримано. Відтак тривалий час знаходження у розшуку ОСОБА_6 обумовлений, що його ніхто не розшукував.
За час перебування у розшуку ОСОБА_6 продовжував проживати разом із своєю дружиною ОСОБА_12 та двома неповнолітніми дітьми, що підтверджується місцем його затриманням 10 березня 2020 року, а саме на території дитячої лікарні в м. Києві, куди він разом із дружиною привіз сина до лікаря.
Не існує ризику запобігання спробам незаконно впливати на потерпілих, та свідків у кримінальному провадженні, оскільки жоден з потерпілих, свідків, не давав показань в яких взагалі згадується ОСОБА_6 .
Також наявні у справі висновки експертів не вказують на докази, які викривають ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила злочин.
Апелянт посилається на стан здоров`я підозрюваного, який має ряд хронічних захворювань, потребує постійного догляду лікарів та належного кваліфікованого лікування, внаслідок чого він позбавлений в умовах слідчого ізолятору.

Також звертає увагу на характеризуючі дані про особу ОСОБА_6 , який має сталі соціальні зв`язки, сім`ю, двох неповнолітніх дітей 2007 та 2011 років народження, постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, протягом 10 років займав посаду керівника великого державного підприємства «Ковальський спиртовий завод» ДП «Укрспирт».

Окрім того, дружина ОСОБА_6 ОСОБА_12 , надає згоду на обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де вона проживає.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 22 січня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000089, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ст. 340, п.п. 1 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч.ч. 2, 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 171, ч.чю 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.
07 серпня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.
07 серпня 2021 року заступник керівника Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2021 року клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного, заслухано думки прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Також, слідчим суддею з`ясовано що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 ч.ч. 4,5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що вірогідність причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 ч.ч. 4,5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, колегією суддів не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження судового розгляду справи по суті.

Окрім того, слідчим суддею, всупереч доводам апеляційної скарги, враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного:
- продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що він робив упродовж останніх шість років;
- знищити, приховати та спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, що він вже через довірених осіб намагався зробити;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Посилання апелянта на те, підозра повідомлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності будь-яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , зокрема, їх тяжкість та покарання що загрожує йому, а також те, що він переховувався від органів досудового розслідування та був оголошений в розшук в іншому кримінальному провадженні.
Доводи захисника про те, що слідчим суддею невірно визначено дату закінчення 60 (шістдесяти) денного строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки строк дії оскаржуваної ухвали визначено в межах строку досудового розслідування, до 05 жовтня 2021 року, чим не порушено права підозрюваного.
Твердження апелянта про те, що підозрюваного ОСОБА_6 подвійно притягують до відповідальності за вчинення одного й того ж кримінального правопорушення, є надуманими.

Як пояснила прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції, на даний час ініціюється питання про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

На підтвердження даних обставин прокурор надала копію супровідного листа про направлення обвинувального акту до суду для розгляду по суті, в якому зазначено, що ОСОБА_6 інкримінується два однакові за тяжкістю злочини, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 32 КПК України, вказане кримінальне провадження має розглядати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Наявність характеризуючих даних про особу Мисливого, який має сталі соціальні зв`язки, сім`ю, двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, протягом десяти років займав посаду керівника великого державного підприємства «Ковальський спиртовий завод» ДП «Укрспирт», - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбаченні ст. 177 КПК України.
Що стосується стану здоров`я підозрюваного, який має ряд хронічних захворювань, то слідчим суддею доручено уповноваженим особам ДУ «Київського слідчий ізолятор» вжити заходів до невідкладного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 ,
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2021 року, якоюзадоволено клопотання заступника керівника Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 жовтня 2021 року включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 75742378/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Провадження № 11сс/824/5000/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК