Провадження № 1-кс/344/6689/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову від 20.10.2021, що складена слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0002227, внесеного до ЄРДР 22.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
28.10.2021 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 20.10.2021, що складена слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0002227, внесеного до ЄРДР 22.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України; зобов`язати СВ Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області провести дії, направлені на повне, всебічне, об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження.

У обґрунтування скарги вказує, що така постанова є передчасною, так як досудове розслідування проведено неповно.

У ході досудового розслідування допитано ОСОБА_6 , який надав покази про те, що у 2019 році попередній власник приватного підприємства «Арескот» ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою переоформив право власності на підприємство на нього. В документах, « Рішення №2» та «Рішення №3» власника ПП « Аресконт» від 08.04.2019 підпис виконаний не ним і стверджував той факт, що підроблення його підпису у цих документах.

Зібранні матеріали для проведення експертизи на відповідність підписів ОСОБА_8 , однак в Івано-Франківській НДЕКЦ МВС України, вказані матеріали для дослідження в 2021 направленні не були.

В описовій частині постанови зазначено, що діяння ОСОБА_8 через малозначимість не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли та не могли заподіяти ОСОБА_9 істотної шкоди. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки рішенням суду стягнуто 434330,11 грн. у його користь.

У ході досудового розслідування не допитано, з урахуванням його клопотань, директора ПП « Аресконт» ОСОБА_10 і власника ПП «Аресконт» ОСОБА_7 щодо їх інформованості про наявність рішення суду; не встановлено факт інформування вказаними особами ОСОБА_8 щодо вказаного рішення під час укладення ними договору купівлі-продажу ПП «Аресконт» в березні 2019. Також не допитані працівники ПП «Аресконт», зокрема юрист ОСОБА_11 та головний бухгалтер», хоч попередній директор ОСОБА_10 у своїх свідченнях, робив наголос на важливості їх свідчень. Не допитаний головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління юстиції ОСОБА_12 щодо невстановлених ним додаткових фактів довготривалого періоду пошуків виконання рішення суду.

Вважає також за доцільне підкреслити, що в ході досудового розслідування так і не встановлено особу, яка на основі зібраних матеріалів причетна до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

У судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав з мотивів, які викладені у такій.

Слідчий відносно задоволення скарги, поклався на думку слідчого судді.

Вивчивши доводи скарги, учасників розгляду, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановила наступне:

20 жовтня 2021 слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП України Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002227, від 22.10.2020 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Зі змісту такої постанови вбачається, і в свою чергу узгоджується із матеріалами кримінального провадження, що 21.10.2020 до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області поступили матеріали від головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_13 про невиконання ОСОБА_8 рішення Івано-Франківського міського суду.

15.04.2019 Івано-Франківським міським судом було прийнято рішення суду про задоволення позову частково, а саме стягнуто з ПП «Аресконт» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 26498,04 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку та 7000 моральної шкоди.

Таке рішення суду звернуто до примусового виконання ( ВП№59243409 від 31.05.2019), було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження».

Допитаний ОСОБА_8 надав покази, що у документі «Рішення №2», «Рішення №3» власника ПП «Аресконт» від 08.04.2019, підпис виконаний не ним. Також ПП «Аресконт» ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою переоформив на ОСОБА_8 і останній не знав про наявність відкритого виконавчого провадження та не виконав рішення Івано-Франківського міського суду від 15.04.2019 про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_3 . У зв`язку з цим на судові засідання ОСОБА_8 не з`являвся.

Диспозиція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Частиною 2 ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення службовою особою дій, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом злочину виступають інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення. Додатковим безпосереднім об`єктом злочину є конституційні права та основні свободи і законні інтереси людини та юридичних осіб, авторитет судових і правоохоронних органів, а також міжнародний авторитет держави.

Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України є судовий акт (вирок, рішення, ухвала чи постанова, що набрали законної сили), який було прийнято в установленому законом порядку суддею (суддями) суду загальної юрисдикції або Конституційного Суду України.

Предметом злочину може бути будь-який судовий акт органів правосуддя незалежно від: юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних).

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України характеризується: 1) невиконанням службовою особою вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили; 2) перешкоджанням службовою особою виконанню вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року (справа № 319/841/16-к, провадження № 51-819км18) об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Так, слідчим не здобуто достатньо даних для висновку про те, що вказане рішення суду невиконувалось неумисно.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі « Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Слідчий в оскаржуваній постанові послався виключно на пояснення потерпілого та свідка ОСОБА_8 , а також правовий висновок Верхового суду, не встановивши при цьому обставини вчинення чи не вчинення кримінального правопорушення; чи необізнаність ОСОБА_8 про існування рішення суду, що в своїй логічній сукупності підтверджується іншими обставинами, кримінального провадження, здобутими доказами, а не лише його показами, з відповідним аналізом. Разом з тим, у постанові не вказано, яке саме відношення та в який період дана особа ( ОСОБА_8 ). має до ПП «Аресконт». Відповідно належних доказів цього факту також не наведено.

Слідчий суддя погоджується із тим, що при проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення, однак у даному конкретному випадку слідчим не було належним чином мотивовано та обґрунтовано постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, як і не вказано, які проведені слідчі дії дали дійти до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України. Таким чином, скарга підлягає до задоволення, а постанова про закриття кримінального провадження до скасування.

Вимоги скарги про зобов`язання провести слідчі дії, направлені на повне, всебічне, об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження є передчасними, оскільки проведення слідчих дії, направлених на повне, всебічне, об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження є обов`язком органу досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303- 309, 369, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу задоволити.

Скасувати постанову від 20.10.2021, що складена слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0002227, внесеного до ЄРДР 22.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1