Справа № 521/1371/15-к
Номер провадження:1-в/521/693/21
У Х В А Л А
20 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 13.11.2013 року за № 0007406,-

У С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в якому зазначив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007406 неодноразово накладався арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вироком суду від 25.02.2016 у цій справі було скасовано арешт, накладений на зазначене житло однією з ухвал слідчого судді. Однак до цього часу продовжується дія іншої ухвали про арешт майна. Представник навів підстави, які, на його думку, свідчать про необхідність скасування арешту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_4 і її представник - адвокат ОСОБА_3 є особами, що мають право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Так, відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року (справа №521/19739/19, провадження №2/521/1233/20) ОСОБА_4 є представницею малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якими визнано право користування квартирою за вказаною адресою.

Судом виконані вимоги ч. 2 ст. 174 КПК України щодо повідомлення про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна особи, яка заявила клопотання, та прокурора.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав клопотання, обґрунтовуючи вимоги викладеними у ньому доводами. Крім того пояснив, що малолітні діти, за якими рішенням суду визнано право користування квартирою, фактично не можуть цим правом скористатися у зв`язку з арештом квартири.

Прокурор, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши доводи представника, дослідивши надані ним документи та матеріали кримінального провадження (справа №521/1371/15-к, провадження №1-кп/412/16, зареєстровано в ЄРДР 13.11.2013 за №0007406), суд приходить до наступного висновку.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та призначене покарання. Цим же вироком було скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2014 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході судового розгляду справи №521/1371/15-к сторонами не надавались документи на підтвердження накладення арешту на зазначене майно іншими судовими рішеннями у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вбачається з документів, наданих представником ОСОБА_4 , 16.04.2014 року слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси у кримінальному провадженні №0007406 постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, у кримінальному провадженні №0007406 під час досудового розслідування арешт на квартиру за вказаною адресою накладався двічі: ухвалами слідчих суддів від 21.01.2014 року та від 16.04.2014 року. Вироком від 26.02.2016 року скасовано арешт, накладений ухвалою від 21.01.2014 року. Разом з тим, арешт, накладений ухвалою від 16.04.2014 року залишився в силі, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження відомості про вказану ухвалу і про ще один арешт майна суду не надавалися.

17.07.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за результатами розгляду цивільної справи (справа №521/19739/19, провадження №2/521/1233/20) задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . За дітьми визнано право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_4 , яка діє в інтересах своїх дітей, договір найму житлової площі цієї квартири.

Як визначено ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Разом з тим, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2016 року питання щодо скасування арешту майна остаточно вирішено не було.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у відповідності з ч. 1 ст. 174 КПК України довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Досудове розслідування і судове провадження у кримінальному провадженні №0007406, в якому приймалось рішення про арешт майна, закінчено постановленням вироку, що набрав законної сили.

Стаття 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на вільне володіння своїм майном: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Зокрема, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Сторона обвинувачення не повідомила суд про необхідність проведення певних слідчих дій чи інші підстави, які б обумовлювали необхідність продовження арешту нерухомого майна. Разом з цим, продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна порушує права законних користувачів квартири, якими є малолітні діти.

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 169, 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні № 0007406 від 13.11.2013 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2014 року на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1