Справа № 521/1964/19
Номер провадження:1-кп/521/334/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000275 від 23.01.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красноріченське, Кремінського району, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000275 від 23.01.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час судового засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання вмотивоване тим, що на даний час обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та місце для постійного проживання, а саме в м. Миколаїв, разом зі своєю співмешканкою гр. ОСОБА_6 . На підтвердження цих обставин надав відповідні документи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт стосунків з гр. ОСОБА_6 просив задовольнити клопотання захисника. У свою чергу зобов`язався, у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт, з`являтись до суду за першою вимогою.
Прокурор в судовому засіданні висловила думку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, тому просила відмовити у задоволенні клопотання захисника.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно зі ст.ст. 2, 9 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.
Викладений вище абзац узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини та вже сталою практикою Європейських суддів, наприклад:
- Рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 р. у справі «Смирнов проти Росії» (п.п.61,62), де зазначено, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак то го, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
- Рішення по справі «Хайредінов проти України» (Заява № 38717/04), «Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції (995_004) не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі «Шишков проти Болгарії» (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги)».
- Рішення у справі «Власов проти Росії» (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, в якому зазначено, що до засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим.
У вказаних рішеннях, просліджується чітко визначена позиція та вже усталена практика, що при вирішенні питання доцільності подальшого утримування обвинуваченого під вартою, діє презумпція на користь звільнення.
Інакше кажучи, п. 3 ст. 5 Конвенції не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади.
Під час розгляду клопотання захисника судом встановлено, що згідно нотаріальної заяви ОСОБА_6 від 12.11.2021 року №1641, обвинувачений ОСОБА_4 має право на необмежений термін проживання, з правом подальшої реєстрації місця проживання, в кв. АДРЕСА_2 .
Згідно наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дана квартира в розмірі частки 1/4 належить ОСОБА_6 .
При вирішенні питання про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд приймає до уваги те, що тяжкість злочину, інкримінованого обвинуваченому та ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення, при цьому стороною обвинувачення тривалий час не забезпечується явка останнього свідка по даному кримінальному провадженню; те, що ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, на даний час зменшилися, оскільки на теперішній час обвинувачений надав покази та повіністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, має місце для постійного проживання та соціальні зв`язки, які знайшли своє підтвердження в тому, що обвинувачений має близькі відносини (майже сімейні) з гр. ОСОБА_6 , яка надала згоду на його проживання в своєму житлі, вказане виключає існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; нових ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не встановлено, що підтверджує недоведеність стороною обвинувачення про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього; та тривалість строку перебування ОСОБА_4 під вартою; інші обставини, що характеризують його особистість;
На цей час судом не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 жодним чином не зашкодить встановленню всіх обставин по кримінальному провадженні.
Суд, приходить до висновку, що подальше перебування обвинуваченого під під вартою є необґрунтованим через надмірну суворість, та вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за наявним у обвинуваченого, на теперішній час, місцем проживання в АДРЕСА_3 , буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт в нічний період доби в змозі забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час продовження судового розгляду кримінального провадження.
На підставі всіх вищевикладених обставин, суд вважає можливим задовольнити клопотання захисника та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 195, 202, 331, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000275 від 23.01.2019 року задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два місяці) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.
Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 (два місяці) обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Малиновської окружної прокуратури м. Одеси) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників ГУНП в Миколаївській області за місцем проживання обвинуваченого.
Строк дії ухвали суду становить два місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 16.11.2021 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 16.01.2022 року.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1