ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/12/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 2021 року про зміну застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 2021 року клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну застосованого до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити подане нею клопотання, змінити запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання у нічний період з 22 год. до 06 год.

Посилається на те, що ОСОБА_7 має проблеми зі здоров`ям, пов`язані з роботою кишково-шлункового тракту, зокрема, хворіє на гострий калькульозний холецистит, реактивний біліарний деструктивний панкреатит, розлитий ферментативний перитоніт, лівосторонній реактивний ексудативний плеврит, а також іншими захворюваннями, пов`язаними зі здійсненням функції травлення в організмі, що підтверджується копіями медичної документації ОСОБА_7 , на підтвердження чого стороною захисту були отримані нові медичні документи після постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 від 24 листопада 2021 року .

Зокрема, зазначає, що відповідно до Витягу з амбулаторної карти хворого ОСОБА_7 №223/20, наданої Філією ДУ «Центр охорони здоров`я Державної Кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях: 27 жовтня 2021 року в камеру до ОСОБА_7 був викликаний черговий фельдшер з приводу приступу болю в животі, яким була встановлена підозра на загострення хронічного панкреатиту та викликано бригаду швидкої медичної допомоги; 28 жовтня 2021 року ОСОБА_7 був оглянутий лікарем, яким було постановлено діагноз: хронічний панкреатит в стадії загострення. Терапевтом було рекомендовано стаціонарне лікування в умовах Чортківської міської медичної частини №26 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях, з 28 жовтня 2021 року хворий знаходився на стаціонарному лікуванні у вищеназваній установі з діагнозом: «Хронічний панкреатит в стадії загострення. Сечокам`яна хвороба. Сечокислий діатез», що свідчить про те, що ОСОБА_7 потребує особливого режиму харчування та додаткового медичного догляду, що не може бути реалізоване в умовах тримання під вартою.

Крім того, зазначає, що докази наявні в матеріалах кримінального провадження, зокрема: заява ОСОБА_9 про вчинення злочину від 09 вересня 2021 року; протоколи допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10 вересня 2021 року та 29 вересня 2021 року не підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення , ні доведеність обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають сумніви щодо причетності її підзахисного до даного кримінального провадження.

Також посилається на відсутність достатнього обгрунтування обставин, які б свідчили про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України для запобігання яких до її підзахисного було застосовано запобіжний захід продовжують існувати, зокрема, посилається на те, що:

ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду відсутній оскільки з 28.09.2021 року часу внесення його матір`ю застави по 13.10.2021 року (період перебування ОСОБА_7 під заставою) ним не було вчинено жодних спроб переховування від слідства та суду;

ризику знищення чи спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження також не існує оскільки в оскаржуваній ухвалі не конкретизовано, які саме речі чи докуменкти може спотворити чи знищити ОСОБА_7 не перебуваючи під вартою;

можливість впливу підозрюваного на потерпілого, свідка та інших підозрюваних, на думку захисника, спростовується поведінкою її підзазисного у період не перебування під вартою, коли він мав можливість вільно пересуватись та вчиняти будь-які дії, проте, ним не було вчинено жодних спроб зв`язатись з потерпілим, свідком чи іншими підозрюваними за допомогою будь-яких засобів зв`язку чи шляхом особистих зустрічей;

ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення також не підтверджена жодними фактами, оскільки у судовому засіданні не було надано та досліджено жодного документа, який свідчив би про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Крім того посилається на наявність на утриманні її підзахисного батьків пенсійного віку та неповнолітньої дитини, його позитивні характеристики з місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

При цьому, зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

На думку слідчого судді, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

25 вересня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КПК України.

24 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 22 січня 2022 року.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, слідчий суддя при вирішенні питання про продовження застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу, прийшов до висновку, що підозра, пред`явлена йому 25 вересня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання доказами, продовжують існувати та не зменшились ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також недоцільність застсоування до нього альтенативного запобіжного заходу, що неодноразово перевірялось при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні.

Слідчий суддя відхиляючи доводи захисника щодо необхідності зміни застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу виходив з того, що наведені у клопотанні обставини існували на час постановлення слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ухвали від 24 листопада 2021 року, про продовження строку застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жодних відомостей про їх зміну стороною захисту слідчому судді надано не було.

Перевірячи доводи сторони захисту щодо погіршення стану здоровя її підзахисного та незабезпечення йому належного лікування в умовах установи попереднього увязнення колегія суддів вважає за необхідне розяснити, що він має право на звернення з клопотанням до адміністрації СІЗО, що передбачено наказом МЮУ та МОЗУ від 10.02.2012 року № 239/5/104, яким затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоровя Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоровя з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, про медичне обстеження у звязку з погіршенням самопочуття, надання кваліфікованої медичної допомоги, яка забезпечується працівниками медичної частини слідчого ізолятора, направлення на лікування до стаціонарного закладу охорони здоровя, обраного начальником медичної частини СІЗО. Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вірно виходив з того, що згідно п.п.1 п. 3 та п.п.1 п.4 Розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, визначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених) які, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей; за висновком лікуючого лікара увязнена особа має право на отримання від родичів або інших осіб лікарських засобів або їх аналогів для проходження курсу лікування, а також на купівлю їх за безготівковим розрахунком.

Отже, за наслідками перевірки ухвали слідчого судді в апеляційному порядку колегія суддів колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову в зміні застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Керуючись ст. 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23 грудня 2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді