Ухвала
іменем України

24 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 144/170/18
провадження № 51-4618ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 6 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
20 грудня 2021 року захисник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій, крім іншого, порушує питання про поновлення пропущеного строку на їх оскарження.
Суть питання
Захисник зазначає, що у вересні 2020 року та у вересні 2021 року засуджений намагався оскаржити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області

від 18 грудня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 6 квітня

2020 року до касаційного суду, однак в силу відсутності необхідних знань та відсутності необхідної правничої допомоги не зміг цього зробити. Після цього засуджений звернувся до регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області, де йому було надано захисника.

Наведені обставини захисник вважає поважними і на підставі цього просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищенаведених рішень місцевого та апеляційного судів.
Мотиви Суду
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
З положень ч. 1 ст. 116 КПК вбачається, що процесуальні дії мають виконуватися в установлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові

від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Згідно з висновком, викладеним в ухвалі Касаційного кримінального суду

від 2 квітня 2018 року у справі № 750/9944/15-к, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою. Ця норма процесуального закону не передбачає привілею щодо окремого обчислення строків на касаційне оскарження для кожного нового захисника чи представника, залученого у кримінальному проваджені для надання правової допомоги вже після ухвалення судом судового рішення, яке оскаржується, а тим більше поза межами строків його оскарження. Такі вимоги, встановленні КПК, мають на меті гарантувати забезпечення принципу правової визначеності, який є одним з елементів принципу верховенства права, щоб кримінальні провадження розглядались упродовж розумного часу, а учасники кримінального провадження після закінчення відповідних строків оскарження не перебували у стані правової невизначеності та були впевнені у тому, що судове рішення не буде переглядатися надалі. У зв`язку з цим залучення для представництва інтересів засудженого нового захисника після закінчення строку на касаційне оскарження не може розглядатись як достатня правова підстава для поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 642/9393/15-к, залучення до справи іншого адвоката

не впливає на питання набрання чинності судовим рішенням і не є поважною причиною для поновлення строку.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, інтереси засудженого ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження як

в суді першої, так і апеляційної інстанції відстоював захисник ОСОБА_6 .
Крім того, згідно з наявними в суді касаційної інстанції матеріалами провадження 51-4496сі20 за скаргою ОСОБА_5 , про наявність права звернутися за правовою допомогою до суб`єктів надання безоплатної правової допомоги, коло яких визначено Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», засудженому було роз`яснено ще у жовтні

2020 року, однак цим правом він скористався лише через рік.
Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про те, що оскільки захисник набув повноважень у цій справі після закінчення строку на касаційне оскарження вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 6 квітня 2020 року, підстави для поновлення йому строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень відсутні.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Оскільки захисник звернувся до суду касаційної інстанції поза межами строку, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК, а зі змісту клопотання касаційний суд не вбачає підстав для поновлення цього строку, касаційна скарга захисника підлягає поверненню відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
На цих підставах Суд постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року та ухвали Вінницького апеляційного суду

від 6 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 і повернути його касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3