233 № 233/4985/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000665 від 04 червня 2016 року стосовно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кугульта Грачевського району Ставропольського краю, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не працює, має інвалідність 3 групи, розлучений, має одну неповнолітню дитину, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 3, 115 ч. 2 п. 13, 115 ч. 1, 129 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000665 від 04 червня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 3, 115 ч. 2 п. 13, 115 ч. 1, 129 ч. 1 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 09 вересня 2021 року.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 строком на 60 днів з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Потерпіла ОСОБА_6 погодилась з думкою прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисники не заперечували проти продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 09 вересня 2021 року.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 перебуває на стадії судового розгляду, обвинувачений не допитаний.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 09 вересня 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_9 , дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:
- переховуватися від суду, що підтверджується тим, що він після вчинення зазначених кримінальних правопорушень з місця події втік, у зв`язку з чим постановою слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області оголошувався у розшук та 08.06.2016 року слідчим суддею було надано дозвіл на затримання останнього з метою приводу, на підставі чого його було затримано 11.06.2016 року та 12.06.2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, підтверджується тим, що суворість покарання за особливо тяжкі злочини у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі може бути визнане ОСОБА_9 більш небезпечними ніж втеча;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень практично одночасно, два з яких відносяться до особливо тяжких злочинів, що підтверджує його схильність до скоєння кримінальних правопорушень.
В той де час суд вважає, що раніше існуючий ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, перестав існувати, оскільки всі потерпілі та свідки вуже були допитані в судовому засіданні.
Судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_9 має інвалідність 3 групи, має одну неповнолітню дитину, на медичних обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, обвинувачується у вчиненні, у тому числі, особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі.
За таких обставин, суд вважає, що обраний стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_9 , судом на теперішній час не встановлено.
Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд визнає за доцільне продовжити строк застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під варто ще на 60 днів.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кугульта Грачевського району Ставропольського краю РФ, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 05 листопада 2021 року.
На ухвалу учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3