Справа № 369/21/22
Провадження № 1-кп/369/7/22
В И Р О К
іменем України
19.01.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000840 від 27 жовтня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

25 жовтня 2021 року, близько 23:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел та мету на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», SPRINTER 212 D, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який належить ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч волі власника транспортного засобу, ОСОБА_5 сів за кермо вищевказаного транспортного засобу та за допомогою наявного ключа в замку запалювання привів у дію двигун. Після цього, ОСОБА_5 розпочав рух на вищевказаному транспортному засобі виїхавши на ньому у бік виїзду з с. Святопетрівське Бучанського району Київської області, тим самим незаконно заволодів ним, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди, згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи на суму 176995 грн.

Вказаними діями водій ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Зазначив, що автомобіль взяв з метою поїхати за спиртними напоями для подальшого вживання, заподіяну шкоду відшкодував повністю, щиро розкаюється у вчиненому та просив в судових дебатах та під час проголошення останнього слова суворо його не карати, завіряв суд, що в подальшому не вчинятиме подібних дій.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без конфіскації майна, вирішити питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати, обмежитись мінімальним покаранням, оскільки вважає, що він свою вину усвідомив у повному обсязі. При цьому, додав заяву з якої вбачається, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого він не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву потерпілого про відсутність претензій до обвинуваченого, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, шкоду потерпілому відшкодував, а також враховує думку потерпілого стосовно міри покарання, який просив суворо не карати обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є: щире каяття.

Поряд з цим обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення вперше та особою молодого віку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке дорівнює його мінімальній межі.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Поряд з цим, за ч. 2 ст. 289 КК України враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також інші обставини в їх сукупності, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_5 у даній конкретній справі додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є альтернативним.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України без застосування додаткового покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», SPRINTER 212 D, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, 1996 року випуску, в`язка ключів, мобільний телефон «Huawei» IMEI: НОМЕР_3 , які передані на відповідальне зберіганні потерпілому ОСОБА_4 залишити в розпорядженні останнього;

-сліди папілярних узорів та змиви із салону автомобіля, які приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

-цифровий носій CD-R диск «Verbatium» білого кольору об`ємом 700 Mb, який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

-цифровий носій DVD-R диск білого кольору «My media», об`ємом 4,7 Gb, який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1