Справа № 467/643/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №000056, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, громадянки України, не одруженої, працюючої технічним працівником в ФГ «Джерело», має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення правопорушення і наслідків, що настали, а також форми вини, мети і мотиву

Суд визнав доведеним, що 06 травня 2021 року близько 22:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не установлено, у ОСОБА_5 , яка в цей час знаходилась в житловому будинку АДРЕСА_2 , під час обопільного вживання спиртних напоїв, в ході сварки із ОСОБА_6 та на грунті раптових неприязних відносин із ним, виник умисел, направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень невизначеного ступня тяжкості.

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , 06 травня 2021 року близько 22:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, схопила правою рукою ніж, що знаходився у вбудованій шафі в приміщенні кухні, яким нанесла ОСОБА_6 один удар в область черевної порожнини, тим самим спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючої колото - різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням тонкої кишки, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Висновків щодо доведеності цього обвинувачення суд дійшов провівши судовий розгляд виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченої, яка свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала та підтвердила відображені в обвинувальному акті обставини скоєного нею діяння.

Оцінка показань обвинуваченої та потерпілого, а також інших доказів, наданих прокурором на підтвердження обставин висунутого обвинувачення, у тому числі показань свідків та відомостей, що характеризують особу обвинуваченої

Так, допитана в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачена ОСОБА_5 суду показала, що потерпілого знає, так як він був її сусідом.

Вказала, що коли помер її чоловік, вона почала проживати в будинку свого кума ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 .

Одного дня, точно не пам`ятає, до неї додому прийшов потерпілий, який вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, та вони разом почали вживати алкогольні напої. Разом із ними був чоловік на ім`я ОСОБА_10 .

Однак, незабаром в ході розмови між нею та потерпілим виникла сварка з приводу оплати за електроенергію, так як він деякий час проживав у її будинку по АДРЕСА_1 , через що вона наразі має заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1300,00 грн. Але потерпілий заперечував проти сплати всієї суму боргу.

При цьому виникла суперечка, в ході якої вони навзаєм виказували один одному докори, у тому числі й з приводу обставин і подій, які мали місце раніше. Зокрема, запитувала потерпілого чому він п`яний приходить до її будинку і стукає у вікна й двері.

В цей час потерпілий вдарив її рукою в обличчя, а потім схопив за шию.

Намагаючись захиститись, вона взяла ніж, який знаходився у шафі, яка розташована у цій же кімнаті, і вдарила ним потерпілого в живіт.

Обвинувачена вказала, що мала змогу втекти від потерпілого, однак, вирішила захищатись, тому й схопила ніж.

Після удару потерпілий впав на спину, але був у свідомості.

Вона, у свою чергу, допомогла йому лягти на ліжко та поклала мокру ганчірку на рану.

При цьому, потерпілий себе нормально почував, швидку викликати не просив, що дало їй підстави вважати, що із ним все добре.

Обвинувачена, крім цього, вказала, що просила вибачення у потерпілого, готова відшкодувати йому спричинену шкоду, однак він вимагає від неї все більше грошей.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним в суді відповідно правил ст. 353 КПК України, показав, що вранці 06 травня 2021 року обвинувачена разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 прийшла до місця його проживання по АДРЕСА_3 .

Дещо пізніше, цього ж дня, до нього зателефонував ОСОБА_10 та запропонував йому спільно із ним та обвинуваченою розпити алкогольні напої по АДРЕСА_2 , де на той час проживала обвинувачена.

Оскільки він погодився на таке, то по обіді прийшов за вказаною адресою, у той час, як обвинувачена разом із ОСОБА_10 вже вживали алкогольні напої.

Він випив разом із ними приблизно сто грам горілки, однак до цього вживав пиво та вино.

В ході бесіди ОСОБА_5 звинуватила його у крадіжці телефону та грошей, на що він почав заперечувати, оскільки такого дійсно не було.

Проте, виникла сварка, в ході якої обвинувачена вимагала від нього сплати коштів за використане світло.

Після цього він пішов та ліг відпочивати, а ОСОБА_10 десь подівся. Ніяких ударів він обвинуваченій не наносив, за шию її не хапав.

Потерпілий вказав, що прокинувся від того, що йому стало зле, хотів випити води, але не зміг піднятись із ліжка. Однак, в цей час прийшов ОСОБА_10 і побачив, що в нього в животі дірка.

Тоді він викликав швидку медичну допомогу, однак, обвинувачена пропонувала йому укол анальгіну та димедролу, заперечувала проти виклику швидкої та сказала йому йти геть.

Потерпілий вказав, що обвинувачена нанесла йому тілесні ушкодження в живіт тоді, коли він вже спав.

Але невдовзі приїхала швидка, якою його було доставлено на лікарні м. Южноукраїнська та після проведеної операції він провів в лікарні чотири дні.

Вказав, що обвинувачена перед ним не вибачилась, спричинену шкоду йому не відшкодувала і навпаки хизується своїм вчинком.

Ці показання обвинуваченої та потерпілого, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб і сприймались судом безпосередньо, слід визнати допустимими, і водночас належними доказами, оскільки, вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, а так само й інших обставин, які мають для нього значення, у тому числі достовірність та/або недостовірність, можливість та/або неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо обстановки та обставин учиненого правопорушення, мотивів обвинуваченої, наслідків, що настали та загальної картини перебігу подій.

Однак, суд вважає за доречне остаточно оцінити показання обвинуваченої та потерпілого в сукупності із іншими доказами у справі, як то, показаннями свідків та документами, що надані стороною обвинувачення.

Свідки сторони обвинувачення, будучи допитаними в суді відповідно до положень ст. 353 КПК України, кожен окремо, дали такі показання.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 показав, що він працює водієм машини швидкої допомоги в КНП «Арбузинська центральна лікарня». Навесні 2021 року, точної дати не пам`ятає, надійшов виклик на АДРЕСА_4 чи 6, точно не пам`ятає.

Він разом із фельдшером цього ж дня близько 23:30 години приїхали за вказаною адресою, де на вулиці зустріли якогось хлопця, імені якого він не знає. Коли зайшли до хати, то побачили, що на ліжку лежить якийсь чоловік із діркою в животі, який сказав, що впав на прут.

Коли фельдшер обробив рану, то вони відвезли потерпілого в лікарню м. Южноукраїнська, де лікар сказав, що це поранення.

Фельдшер зателефонував до поліції, а коли повертались в смт. Арбузинка, то по дорозі їх зустріли поліцейські і забрали того хлопця, який їздив із ними до лікарні відвозити потерпілого, а саме: того, якого зустріли біля будинку по приїзду на виклик.

Обвинуваченої за місцем виклику він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 08 чи 09 березня 2021 року обвинувачена приїхала до смт. Арбузинка із Прибужан, де працювала, аби поховати свого чоловіка.

Оскільки в його будинку по АДРЕСА_2 ніхто не проживає, то там поселилась обвинувачена. Він же в цей час проживав по АДРЕСА_3 , де робив ремонт.

Одного дня близько 04:00 ранку йому зателефонував поліцейський та сказав, що треба прийти до належного йому домоволодіння.

Коли він прийшов, там вже були люди, там же він бачив і обвинувачену.

Зі слів поліцейських він дізнався, що обвинувачена підрізала потерпілого, однак, причин цього він не знає.

Про виклик решти свідків сторони обвинувачення прокурор в судовому засіданні не заявляв, а від допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прокурор, з огляду на своє диспозитивне право щодо подання доказів, відмовився і така відмова з урахуванням думки сторони захисту та потерпілого була прийнята судом.

Тож, в ході допиту заявлених свідків сторони обвинувачення обставин, визначених ст. 87 КПК України в ході її допиту і протягом усього судового розгляду установлено не було, а так само як і будь-яких даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України щодо свідків, як то, показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, суд у своєму розпорядженні не мав.

І, відповідно, суд сприймає показання свідків як допустимі, належні і достовірні позаяк, вони кореспондуються за своєю суттю з іншими фактичними обставинами, що випливають сукупності досліджених доказів.

Зокрема, у порядку ст. 358 КПК України суд дослідив надані стороною обвинувачення документи у їх розумінні згідно ст.ст. 84, 99 КПК України, розцінюючи як фактичні дані, отримані у передбаченому указаним Кодексом порядку, на підставі яких належить установити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження і підлягають доказуванню у ньому, як то протоколи слідчих дій та висновки експертів.

Так, протоколом огляду місця події від 07 травня 2021 року із додатками схемою та фототаблицею, що складений слідчим ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих та володільця домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , за згодою останнього, зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення, як то, безпосередньо саме місце події, обстановка в житловому будинку, що мала місце вразу після події, місце спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, місце, де обвинувачена взяла знаряддя вчинення злочину (ніж), місце розташування слідів вчиненого правопорушення, зокрема, плям бурого кольору, із яких вилучено змиви.

В ході огляду місця події було виявлено та вилучено одяг потерпілого (чоловічі труси, чоловічі шкарпетки, чоловіча безрукавка, чоловічі штани сірого кольору, чоловіча спортивна кофта з капюшоном сірого кольору, спортивні кросівки чорного кольору з червоними вставками, спортивні чоловічі штани чорного кольору) та знаряддя вчинення злочину кухонний ніж.

Отже, протокол ОМП вказує на місце вчинення правопорушення, обстановку до, під час та після вчинення правопорушення та місце знаходження знаряддя злочину.

Згідно висновку експерта №174- М від 07 травня 2021 року у потерпілого ОСОБА_6 виявлено проникаюча колото різана рана передньої черевної стінки з ушкодженням тонкої кишки. Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк, вказаний у постанові, від одноразової дії будь якого колючо ріжучого предмета за механізмом удару або тиску з достатньою силою, можливо ножа, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.

Вище вказане тілесне ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитись не могло.

Аналогічні за змістом висновки наявні й у висновку експерта № 233- М від 24 червня 2021 року.

Тож, ці джерела доказів вказують на відомості щодо наслідків вчиненого кримінального правопорушення, як то, обсягу та характеру спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, часу їх спричинення, у тому числі й загальних ознак предмету, яким вони могли бути спричинені, локалізації тілесних ушкоджень, а так само і визначають ступінь їх тяжкості, що, у свою чергу, дає змогу кваліфікувати інкриміноване обвинуваченій діяння.

Загалом усі досліджені судом висновки експертів, як докладні описи проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, є належними, а так само і допустимим, позаяк, порушень вимог ст. 101 КПК України судом виявлено не було, у той час як усі висновки відповідають положенням ст. 102 того ж Кодексу щодо свого змісту, а будь - яких відомостей, що стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта сторони, з метою спростування достовірності проведених ним досліджень і висновків, суду не надавали.

При цьому, висновки експерта як джерела доказів, отримані стороною обвинувачення згідно визначеного КПК України процесуального порядку на підставі процесуального рішення особи, уповноваженої здійснювати досудове розслідування цього кримінального провадження (постанови слідчого СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 07 травня 2021 року та від 23 червня 2021 року).

З метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих та за участю свідка ОСОБА_16 (очевидця події) проведено слідчий експеримент, оформлений протоколом від 07 травня 2021 року, яким установлено місце вчинення кримінального правопорушення та загальна картина перебігу події.

Крім цього, з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих та за участю підозрюваної ОСОБА_5 проведено слідчий експеримент, оформлений протоколом від 07 травня 2021 року із додатком відеозаписом слідчої дії, збереженим на флеш носії, яким установлено місце вчинення правопорушення та загальна картина перебігу події.

Зокрема, підозрювана/обвинувачена показала місце, де нанесла тілесні ушкодження потерпілому, де взяла ніж, яким нанесла тілесні ушкодження, та як саме вона нанесла удар потерпілому.

Дані слідчого експерименту вказують на місце вчинення кримінального правопорушення, причетність ОСОБА_5 до його вчинення та обстановки, за якої кримінальне правопорушення було вчинено, а так само і механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Тож, усі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням показань обвинуваченої та потерпілого підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (часу, місця, способу, обставин його вчинення і наслідків, що настали), винуватості обвинуваченої, форми її вини, мотивів і мети і дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_5 у даному випадку кримінального правопорушення.

При цьому, усі фактичні дані у цьому провадженні отримані у цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

У той час, істотних порушень прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, під час здійснення досудового розслідування, а також доказів, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що зумовило б визнання того чи іншого доказу/доказів недопустимими, судом не виявлено і сторонами не доведено.

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, а так само і потерпілою, стосовно обставин, регламентованих ст. 91 КПК України, тоді як усі учасники процесу були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що установлює санкцію за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена

Як наслідок, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, з урахуванням показань обвинуваченої, які за своєю суттю збігаються із установленими в ході досудового розслідування обставинами, що відображені в обвинувальному акті, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності і достатності доказів, за якого тягар доведення із цієї сторони суд визнає знятим.

Тому у світлі установлених фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки вона спричинила потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, що є небезпечним для життя в момент заподіяння.

При цьому, суд відхиляє доводи обвинуваченої про те, що вона нанесла тілесні ушкодження потерпілому з метою самозахисту, так як це, окрім самих її показань, іншими об`єктивними даними не підтверджується.

Зокрема, згідно ч.2 ст. 36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

При цьому, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони ( ч.1 ст. 36 КК України).

Так, ВС ККС у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 490/11155/14-к вказав, що стан необхідної оборони існує лише протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

При необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. Цими винятками є - напад озброєної особи, напад групи осіб або протиправне насильницьке вторгнення у житло чи інше приміщення. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає, не обмежена ніякими межами.

При цьому, до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Проте, визначених законом винятків, за яких особа, яка посягає, не обмежена ніякими межами, як то, факт нападу озброєної особи, нападу групи осіб або протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, суд у цьому провадженні не установив.

Натомість, суд, враховуючи конкретні обставини цієї справи, приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_5 перебувала у стані необхідної оборони.

Крім цього, суд відхиляє доводи потерпілого про спричинення йому тілесних ушкоджень вже тоді, коли він спав, так як не спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

Достовірно установлено, що тілесні ушкодження обвинувачена нанесла потерпілому в ході обопільної сварки.

Обставини, які помякшують та/або обтяжують покарання обвинуваченої

Зокрема, судом установлено такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18).

Отже, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Суд установив, що обвинувачена засуджувала свій вчинок, виразила готовність відшкодувати потерпілому спричинену шкоду, дала правдиві показання, які узгоджуються з іншими матеріалами справи, не приховувала від слідства та суду обставини скоєного нею правопорушення.

За такого можливо говорити про наявність щирого каяття обвинуваченої.

Крім цього, суд вважає дійсною і таку обставину, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Під активних сприянням розкриттю злочину слід розуміти надання

особою органам досудового слідства будь-якої допомоги

в установленні невідомих їм обставин справи.

А як установлено судом, ОСОБА_5 як в ході досудового розслідування, так і в суді давала правдиві показання, в ході слідчого експерименту показала місце скоєного нею злочину, місце, де взяла знаряддя злочину та місце, куди його поклала після вчинення злочину, надавала зразки своєї крові та зрізи нігтів, отже, не тільки не перешкоджала слідству, а й сприяла у його швидшому завершенні та встановленні істини по справі.

Інших обставин, що пом`якшують покарання із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою впливали б на пом`якшення покарання, суд виявив.

Однак, суд також вважає дійсною і обставину, що обтяжує покарання, як то, вчинення кримінального правопорушення особо, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння ( п.13 ч.1 ст. 67 КК України).

Мотиви призначення покарання

Тож, вирішуючи питання про обрання міри (виду і розміру) покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому в аспекті ступня тяжкості учиненого кримінального правопорушення суд бере до уваги, що обвинувачена скоїла тяжкий злочин (ч.5 ст. 12 КК України), особливості й обставини його скоєння у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, наслідки, що настали, у тому числі й для потерпілого, поведінку потерпілого та самої обвинуваченої до, під час та після вчинення злочину.

Що стосується особи обвинуваченої, то вона раніше не судима, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, офіційно працевлаштована, має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувала і не перебуває, так само як і на обліку уповноваженого органу пробації, не порушувала умови застосованого до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту, скарг від жителів селища на неї не надходило, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судима.

Згідно даних досудової доповіді, складеної інспектором Первомайського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, так само як і ризик її небезпеки для суспільства, у тому числі й окремих громадян.

За таких обставин, за умови відсутності підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у межах санкції ч 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, проте, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків із числа передбачених ст.76 указаного Кодексу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України такий вид і умови відбування покарання є достатніми для виправлення обвинуваченої та попередження учинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

Зокрема, приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, суд ураховував тяжкість кримінального правопорушення, об`єкт кримінально караного посягання, відсутність незворотних наслідків для життя потерпілого, форму вини, а також особу обвинуваченої, у тому числі відсутність будь яких відомостей про її притягнення до будь якого виду відповідальності, чи то кримінальної чи то адміністративної.

Тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, позаяк, про можливість її належної соціалізації та допустиму репутацію, свідчить невстановленість зв`язків із антигромадськими елементами, спосіб її життя, поведінка у соціумі, її поведінка після вчинення кримінального правопорушення, які б безумовно дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення реального відбуття покарання, ураховуючи, що обвинувачена з огляду на характер учиненого нею правопорушення та її особу, не може вважатись суспільно небезпечною.

При цьому, наявність обтяжуючої обставини не може безумовно свідчити про необхідність призначення обвинуваченій покарання, яке їй слід відбувати реально.

При цьому, суд відмічає, що позиція потерпілого у даному випадку не може бути для суду визначальною, позаяк, вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК, і не має над ними пріоритету.

Адже, суд, виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, визначає покарання, яке за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра (вид і розмір), є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, як нею самою, так і іншими особами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не заявлений.

Витрати на залучення експерта документально в суді не підтверджені.

Арешт, накладений на речові докази у цьому провадженні на підставі ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2021 року, належить скасувати згідно ч.4 ст. 174 КПК України, одночасно вирішивши долю речових доказів згідно ст. 100 цього ж Кодексу.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився 07 вересня 2021 року і підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає, так як ОСОБА_17 призначено покарання, яке не належить відбувати реально.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання слід зарахувати день утримання ОСОБА_5 під вартою, а саме: 07 травня 2021 року, ураховуючи, що ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2021 року їй обрано запобіжний захід у вид домашнього арешту.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В силу ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати один день утримання ОСОБА_5 під вартою, а саме: 07 травня 2021 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2021 року на речові докази, а саме: спортивні штани темного сірого кольору та чоловічу спортивну кофту темно сірого кольору з капюшоном та биркою в середині синього кольору з маркуванням «EST 1971 MAID IN CHINA XXL, які поміщено до сейф-пакету №EXPO416926; спортивні штани чорного кольору з биркою білого кольору, що має маркування «EXCLUSIVE», які були поміщено до спеціального сейф-пакету №KIV5110052; чоловічі кросівки чорного кольору з помаранчевими вставками та білою підошвою, з наявною биркою, що має маркування «HOROSO», які були поміщено до спеціального сейф-пакету №4459215; чоловічі труси синього кольору, з написом «NHCAH», які були поміщено до спеціального сейф-пакету №EXPO268517; чоловічу шкарпетку чорного кольору, які були поміщено до спеціального сейф-пакету №4512357; чоловічий жилет чорного кольору без маркувальних позначок, які були поміщено до спеціального сейф-пакету № KIV5110051; кухонний ніж зі слідами бурого кольору, який було поміщено до пакету №1 ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; змив плями бурого кольору з дверцят тумбочки, поміщений до пакету № 2 ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; змив плями бурого кольору з дверцят тумбочки, поміщений до пакету № 3 ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; змив плями бурого кольору з кута тумбочки, поміщений до пакету № 4 ВП № 1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Речові докази: спортивну кофту синього кольору з емблемою «Найк» (сейф пакет №4459163); чорну спортивну кофту з капюшоном та двома білими полосами на рукавах (сейф пакет №4459164); футболку білого кольору в чорний горошок з малюнком «Міккі Маус» (сейф пакет №ЕХР0267834); кросівки чорного кольору з написом «Cofra Born to Work» із вставками із екошкіри, розміром «37» (сейф пакет №ЕХР 0416931); джинси чорного кольору з маркуванням «River Island 10, Molly» )сейф пакет №ЕХР0248115); шкарпетки чорного кольору (сейф пакет №SUD1009159), які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області повернути ОСОБА_5 .

Речові докази: спортивні штани темно- сірого кольору та чоловічу спортивну кофту темно сірого кольору з капюшоном та биркою синього кольору (сейф пакет №EXPO416926); спортивні штани чорного кольору з биркою білого кольору з маркуванням «EXCLUSIVE» (сейф - пакет №KIV 5110052); чоловічі кросівки чорного кольору з помаранчевими вставками та білою підошвою і биркою, що має маркування «HOROSO» (сейф пакет №4459215); чоловічі труси синього кольору з написом «NHCAH» (сейф пакет №ЕХРО 268517); чоловічу шкарпетку чорного кольору (сейф пакет №4512357); чоловічий жилет чорного кольору без маркувальних позначок (сейф пакет №KVI5110051), які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області - повернути ОСОБА_6 .

Речові докази: кухонний ніж зі слідами бурого кольору (пакет №1 ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області); змив плями бурого кольору з дверцят тумбочки (пакет №2 ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області); змив плями бурого кольору з дверцят тумбочки (пакет №3 ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області); змив плям бурого кольору з кута тумбочки (пакет №4 ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області); зразок крові ОСОБА_5 (сейф пакет №SUD1009155); зразок зрізів нігтів ОСОБА_5 (сейф пакет №SUD1009156), зразок крові ОСОБА_6 (сейф пакет сейф пакет №SUD1009157), які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1