Справа № 451/1789/20
Провадження № 1-кп/451/30/22
ВИРОК
іменем України

24 березня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000192 від 23.08.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабичі Радехівського району Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, не адвокат, не нотаріус та не депутат, освіта повна загальна середня, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 22.08.2020 року, приблизно о 00 год. 30 хв., маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із проникненням в сховище, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання через металеву хвіртку зайшов на територію господарства ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_3 , де відчинивши в господарському приміщенні двері, підійшов до мотоцикла, марки «Forte», моделі «Ftl25-K9A», державний номерний знак відсутній, № рами НОМЕР_1 , 2018 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_8 . В подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел вивів даний мотоцикл з господарства на дорогу, де за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, запустив двигун вказаного мотоцикла та керуючи ним поїхав до кафе-бару «Фільварок» в с.Бабичі Радехівського району Львівської області, звідки направився в смт. Добротвір, Кам`янка-Бузького району Львівської області.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з проникненням у приміщення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він 22.08.2020 року проник та територію та у господарське приміщення, де незаконно заволодів транспортним засобом - мотоциклом без згоди власника, мав намір покататися та повернути його. На час вчинення кримінального правопорушення йому було 17 років, тому він не в повній мірі усвідомлював, що вчиняв. Щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що такий випадок ним більше не повториться, шкода відшкодована потерпілому,шляхом добровільного повернення мотоцикла.

Законний представник ОСОБА_5 просила суд обвинуваченого суворо не карати, оскільки він пообіцяв, що більше неправомірних дій вчиняти не буде.

Захисник ОСОБА_6 звертав увагу суду, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, добровільно повернув мотоцикл та відсутність претензій потерпілого, тому просив обрати обвинуваченому мінімальну міру покарання без позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_8 подав суду заяву про розгляд справи без його участі, покази, які надав на досудовому слідстві підтримує, претензій до обвинуваченого не має (а.с.20).

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав свою вину, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України підтверджується також іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 22.08.2020 року та фототаблицями до нього, згідно якого було проведено огляд території господарства ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_3 , та у господарському приміщенні двері, де ОСОБА_4 заволодів транспортним засобом, мотоциклом (а.с.58-60) ;

- протоколом огляду місця події від 22.08.2020 року та фототаблицями до нього, згідно якого було проведено огляд території земельної діялнки у лісовому масиві, розташованиої на узбіччі с.Бабичі Радехівського району (в даний час Червоноградського району) Львівської області, де знаходився мотицикл, марки «Forte», який вилучено працівниками поліції (а.с.62-65) ;

- висновоком експерта №16/1/864 від 25.09.2020 року, яким встановлена ринкова вартість мотицикла, марки «Forte», 12294 гривень 86 копійок (а.с.67-73);

- постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 30.09.2020 року, зокрема мотицикл, марки «Forte», визнано речовим доказом та долучено його до матеріалів кримінального провадження №0000192 в якості речового доказу (а.с.74-75);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2020 року, проведеного із обвинуваченим ОСОБА_4 , із відеозаписом, в ході якого останній показав та розповів обставини заволодіння транспортним засобом - мотициклом, марки «Forte» із території господарства ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_3 , у господарському приміщенні (а.с.77-82).

- Вказані докази визнаються судом належними та допустимими.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого, висновок експертизи, протоколи огляду місця події, протокол слідчого експерименту та інші докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності і усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 .

Також судом досліджено в судовому засідання характеризуючі дані щодо обвинуваченого ОСОБА_4 :

- з даних КЗ ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» від 27.10.2020 року за №10 лт видно, що ОСОБА_4 не знаходиться на медичному спостереженні у лікаря психіатра (а.с.85);

- з вимоги УАТЗ у Львівській області від 8.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.с. 84-84 зворот);

- із свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 26.09.2003 року вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Бабичі Радехівського району ( в даний час Червоноградського району (а.с.83).

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з проникненням у приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч.2 ст.50 КК України мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченим заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст. ст.66,67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття, сприяння в розкритті кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який вчинив злочин будучи неповнолітнім, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий. Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування завданих збитків, шляхом повернення майна, та вчинення злочину неповнолітнім, як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, його соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано його дії за ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі. Саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів. Щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді конфіскації майна, то суд з урахування обставин вчиненого злочину, відсутності завдання майнової шкоди а також претензій зі сторони потерпілого, приходить до переконання що покарання необхідно призначити без конфіскації майна.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, що є обставиною, що пом`якшує його відповідальність, соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 та враховує встановлені органом пробації низькі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, а також на можливість виправлення обвинуваченого без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Також враховує дані досудової доповіді органу пробації, за якою неповнолітній не схильний до протиправної поведінки, в повній мірі не усвідомлює всю повноту вчиненого злочину і можливих наслідків за вчинене діяння, мінімізує наслідки своєї поведінки (а.с.32-34).

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжних заходів в ході судового розгляду до ОСОБА_4 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та поведінку останнього під час розгляду справи, призначення покарання без реального його відбування, підстави для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

У зв"язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкції обвинувачення.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення по справі судово-товарознавчої експертизи №16/1/864 від 25.09.2020 року в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 (тридцять) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (а.с.66).

Керуючись ст.ст.100,373,374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.ст.75,104 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік шість місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстраціїдо уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , в користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 (тридцять) копійок.

Речові докази: мотоцикл, марки «Forte», моделі «Ftl25-K9A», державний номерний знак відсутній, номер рами НОМЕР_1 , 2018 року випуску, якій переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1