Номер провадження:1-в/521/823/21
У Х В А Л А
21 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

представника колонії - ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку з установою виконання покарань, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

У С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2020 року, більш м`яким покаранням.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, обґрунтовуючи його тим, що він виправився, змінив свій світогляд, прислухається до вимог адміністрації колонії.

Представник колонії ОСОБА_6 повідомив, що не вважає поведінку засудженого ОСОБА_4 такою, що свідчить про його виправлення.

Прокурор вважала клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на її думку, не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України і відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2020 року. Початок строку покарання 07.10.2020 року, кінець строку покарання 29.08.2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 відбув половину строку призначеного судом покарання, що дає йому підставу звернутися до суду з клопотанням про заміну невідбутой частини покарання більш м`яким.

Частинами 1 та 3 ст. 82 КК України визначено: особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений, не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 був засуджений 8 разів за вчинення корисливих злочинів проти власності (ст. 185 ч. 3 КК України), та за ч. 2 ст. 289 КК України. При цьому, після засудження 16.08.2018 року він, не звільняючись з місць позбавлення волі, отримав ще 3 вироки: 27.12.2018 Таращанського районного суду Київської області, 12.12.2019 року Арцизького районного суду Одеської області, 07.10.2020 року Білоцерківського районного суду Київської області.

Під час утримання у слідчих ізоляторах отримав 2 стягнення 20.12.2019 та 18.03.2020 за зберігання заборонених предметів (сім-карта, гральні карти, заточена металева пластинка, голка), а також 5 заохочень у період з 09.07.2020 по 07.10.2021 у вигляді дострокового зняття раніше накладеного стягнення та оголошення подяки.

Суд враховує, що на цей час зазначені стягнення вважаються погашеними, але визнає їх такими, що характеризують поведінку ОСОБА_4 , а також вказують на відсутність результатів виховного впливу покарання.

За період відбування покарання у ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» з 05.04.2019 по 16.09.2019, а також з 06.11.2021 до цього часу характеризується посередньо. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, роботи із самообслуговування, стягнень і заохочень не має.

Разом з тим, у характеристиці, наданій установою виконання покарань, зазначено, що ОСОБА_4 в установі не працевлаштований, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в організації виховних заходів. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. У роботі самодіяльних організацій участі не приймає. На виховні заходи реагує нейтрально. Родинні стосунки та соціально-корисні зв`язки, з його слів, не підтримує.

З огляду на викладені обставини, твердження засудженого під час розгляду клопотання про те, що він став на шлях виправлення, є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини призначеного судом покарання більш м`яким покаранням - є правом, а не обов`язком суду, і така заміна повинна сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Як вбачається з протоколу № 35, 19.06.2019 року комісією ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» розглядались матеріали щодо засудженого ОСОБА_4 і було вирішено не направляти матеріали до суду з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він не став на шлях виправлення.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_4 злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, суд вважає, що поведінка засудженого не дає підстав вважати, що він став на шлях виправлення, а строк відбутого ним покарання у виді позбавлення волі є недостатнім для становлення його на шлях виправлення та для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 82 КК України, ст.ст. 6, 130 КВК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2020 року, більш м`яким покаранням залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1