КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/5047/17 Головуючий у І інстанції Криворучко І.В.
Провадження № 23-з/824/20/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

28 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши заяву захисника Боувера Крістана Леонарда Гаврилюк Юлії Ігорівни про перегляд постанови Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2017 року за виключними обставинами,
ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від захисника ОСОБА_1 Гаврилюк Ю.І. про перегляд постанови Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2017 року за виключними обставинами, яка обґрунтована тим, що вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил № 0274/12500/17 від 28 травня 2017 року валюти у розмірі 90240 євро та 2629 грн. в дохід Держави Україна.

21 липня 2021 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень абзацу другого статті 471 Митного кодексу України (справа № 3-261/2019(5915/19). Зазначеним рішенням вирішено визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення абзацу другого статті 471 Митного кодексу України, а саме „а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Таким чином, Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ст. 471 МК України щодо конфіскації товарів.
Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_1 Гаврилюк Ю.І. просить постанову Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2017 року по справі №359/5047/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України скасувати в частині конфіскації вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0274/12500/17 від 28 травня 2017 року валюти у розмірі 90 240 євро та 2 629 грн. в дохід Держави Україна скасувати та ухвалити в цій частині прийняти нове рішення, яким вилучену валюту у розмірі 90 240 євро та 2 629 грн. повернути громадянину Королівства ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали справи, дослідивши заяву, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2017 року постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 , скасовано та прийнято нову, якою громадянина Королівства Нідерланди ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0274/12500/17 від 28 травня 2017 року валюти у розмірі 90 240 євро та 2 629 грн. в дохід Держави Україна.
Стягнуто з громадянина Королівства Нідерланди ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн.
Стягнуто з громадянина Королівства Нідерланди ОСОБА_1 понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 34,55 грн.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення -КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до положеньст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписамист. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ізст. 2 КУпАПзаконодавство України про адміністративні правопорушення складається з цьогоКодексута інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цьогоКодексупоширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Відповідно до положеньст. 294 КУпАПпостанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 цього Кодексутакож передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, у цьому випадку, згідно з положеннямист. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за виключними обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається заявник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019, провадження № 51-4998ска19, зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Посилання заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Швидка проти України" є недоречним, оскільки ця справа стосувалася порушення права заявниці на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно ч. 2ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У рішенні КСУ від 21.07.2021 по справі №3-261/2019 (5915/19) відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що положення абзацу другого ст. 471 МК України, втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення КСУ цього рішення.

Таким чином, на момент ухвалення рішення КСУ від 21.07.2021 по справі №3-261/2019 (5915/19) адміністративно-процесуальні відносини у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 МК України же припинилися, внаслідок чого дія рішення не може поширюватися на ці правовідносини, так як вони виникли і закінчилися до його ухвалення.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Враховуючи викладене, вважаю, що заяву захисника ОСОБА_1 Гаврилюк Ю.І. про перегляд постанови Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2017 року за виключними обставинами слід повернути заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 283,294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката захисника Боувера Крістана Леонарда Гаврилюк Юлії Ігорівни про перегляд постанови Апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2017 року за виключними обставинами повернути заявнику.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О.Таргоній