Справа №590/620/21
Провадження №1-кп/590/164/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 02.06.2021, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шатрище Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд,
ВСТАНОВИВ:
30.05.2021 близько 06:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що його дії будуть непомітними для потерпілої та сторонніх осіб, через вікно проник до будинку. Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному будинку, діючи таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме чавунне пічне обладнання вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ -19/119-21/6525-ТВ від 11.06.2021 року станом на період з 29.05.2021 року по 30.05.2021 року 783,00 грн. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 783,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив факт скоєння ним крадіжки чавунного пічного обладнання. Так, 30.05.2021 близько 06:00 години він, перебуваючи біля нежилого домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , через огорожу переліз на територію домоволодіння та зірвавши поліетиленову плівку, якою було закрите вікно проник до будинку. Перебуваючи у вказаному будинку, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 - чавунне пічне обладнання, а саме: пічну плиту, двоє пічних топічних дверцят, два колосники.Після чого, таким же способом, через вікно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник із викраденим майном, яке заховав неподалік у траві та намагався продати, однак після його викриття, все повернув потерпілій. З переліком викраденого майна згоден. На даний час знайшов постійну роботу в місті Києві, алкогольні напої не вживає. У вчиненому розкаюється, шкоду потерпілій відшкодував, просив суворо не карати.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 було кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в житло, вчинена повторно.
Однак, суд вважає, що таку кваліфікуючу ознаку як повторність слід виключити із обвинувачення ОСОБА_4 з наступних підстав.
Згідно з примітки 1 до ст. 185 КК України, у статтях 185,186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачений цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака. При цьому для повторності немає значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Згідно з ч.3 ст. 88 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26.12.2003 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 89 КК України, яка встановлює строки погашеннясудимості, передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до частини 4 статті 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 12.05.2020 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.Отже, після закінчення іспитового строку, який закінчився 12.05.2021, судимість згідно із вказаним вироком є погашеною, тому не може бути врахована для ознаки повторності.

Отже, кваліфікуючу ознаку "вчинення повторно" слід виключити з обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Суд приймає до уваги рекомендації Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який увідповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжке кримінальне правопорушення, особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також його активне сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд також враховує позицію потерпілої, яка в зв`язку з тим, що під час досудового розслідування заподіяна злочином шкода відшкодована, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляла.
Зважаючи на вказане, врахувавши особу обвинуваченого, принцип співмірності та адекватності покарання характеру скоєних дій, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Проте, з огляду на установлені пом`якшуючі обставини визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, позицію потерпілої, яка претензій не має, шкода відшкодована, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити останнього на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
На думку суду, таке покарання є справедливим, буде максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні засудженого, його вихованні, соціальній реабілітації та попередженні вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті, суд не вбачає.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ -19/119-21/6525-ТВ від 11.06.2021 року у сумі 514,86 грн. (п`ятсот чотирнадцять грн. 86 коп.).
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На досудовому слідстві запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його застосування.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та, застосувавши ст.76 КК України, покласти на нього обов`язок:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Та додатково покласти обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.
Речові докази:
-пічне обладнання (пічна плита, двоє пічних топічних дверцят, два колосники),передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати повернутими власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ -19/119-21/6525-ТВ від 11.06.2021 року у сумі 514,86 грн. (п`ятсот чотирнадцять грн. 86 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1