ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1665/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001806 від 03.08.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, які підтверджував наданими до клопотання доказами. Просив врахувати те, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення і може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2021 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді домашнього арешту до 05.10.2021 року, поклавши на нього обов`язки у вигляді: заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 07:00; заборони залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування; докласти зусиль до офіційного працевлаштування.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що твердження сторони захисту про те, що підозрюваний має на утриманні матір пенсіонерку, яка неспроможна себе забезпечувати, та надання копій документів, підтверджуючих рідство, не вказують на те, що ОСОБА_9 дійсно її забезпечує, та перебуваючи за адресою мешкання вночі не зможе впливати на потерпілого, свідків, або знову не вчинить інше кримінальне правопорушення серед дня. Крім того, факт отримання законного заробітку підозрюваного встановлений лише зі слів| ОСОБА_9 та захисника і не підтверджений як документально, так і показаннями будь-яких свідків.
Зазначає, що ризик переховування з боку підозрюваного має досить високий рівень, оскільки за адресою реєстрації підозрюваного практично нічого не тримає, матір-пенсіонерка не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, проконтролювати її практично неможливо, оскільки судом не покладено на ОСОБА_9 обов`язок носити електронний засіб контролю.
Вказує, що поза увагою слідчого судді залишилася суспільна небезпечність інкримінованого ОСОБА_9 злочину, оскільки протягом останніх років спостерігається значне поширення заволодіння майном потерпілих із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу. Ці злочини набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, більш м`який запобіжний захід окрім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та зазначили, що підозрюваний визнає свою вину, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, а тому такі дії підозрюваного мінімізують існування ризиків зазначених прокурором.
ОСОБА_9 , в судовому засіданні, також заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, щовину у інкримінованому злочині визнає, не заперечуючи обставин, викладених у підозрі, причиною його дій став раптово-виниклий конфлікт між ним та братом потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001806 від 03.08.2021 за ч. 1 ст. 187 КК України.
02.08.2021 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.08.2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Вирішуючи клопотання по суті слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, доведених слідчим та прокурором та їх ступеня, однак недоведеністю застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважав можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому дій, передбачених ч.1 ст.187 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах огляду місця події, протоколах допиту потерпілого, свідків; протоколах пред`явлення особи для впізнання (а.с.6-39)

Враховуючи такий обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_9 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри, а також ОСОБА_9 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що визнає свою причетність до злочину та визнає свою вину.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_9 , а саме того, що 02.08.2021, близько 19:00, знаходячись біля будинку № 63А по вул. Гвардійців-Широнінців у м. Харків, почав конфліктувати з раніше незнайомим ОСОБА_11 , після чого з вищевказаного під`їзду на вулицю вийшов потерпілий ОСОБА_12 , до якого підійшов ОСОБА_9 та почав конфліктувати вже з ним, сів на велосипед потерпілого та намагався поїхати, тим самим заволодіти майном потерпілого, проте потерпілий почав чинити супротив та схопився за велосипед. Після чого ОСОБА_9 наніс потерпілому один удар правою рукою в область обличчя, від чого він впав на землю і втратив свідомість, ОСОБА_9 підібрав два мобільних телефони с землі, які випали у потерпілого, дістав з карману останнього пачку сигарет, після чого з викраденим майном сів на велосипед та покинув місце вчинення злочину, тим самим відкрито заволодів зазначеним майном, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 6500,00 грн. Враховуючи, що дії ОСОБА_13 , за вчинення яких повідомлено підозру, класифікуються як тяжкий злочин проти власності та посягають ще на здоров`я громадян, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя, здоров`я, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є підстави вважати існування наявності ризику, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Доводи захисників проте, що ризик переховування від органів досудового розслідування не підтверджений, внаслідок того, що ОСОБА_9 визнає свою вину та розуміє наслідки своїх дій, є необґрунтованими, оскільки такі обставини не здатні перешкодити можливості вчинити підозрюваним дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КК України та фактичної можливості переховуватись, як на території України так і на території тимчасово окупованої частини території Донецької та Луганської областей.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявний ризик вчинення ОСОБА_9 нових кримінальних правопорушень, оскільки у нього відсутнє офіційне джерело доходу. Посилання захисників, що ОСОБА_9 офіційно працевлаштований жодними доказами не доведено, а тому такі доводи є необґрунтованими та колегія суддів зазначає, що не виключена можливість того, що, саме відсутність джерела доходу стало підставою для вчинення ОСОБА_9 умисного тяжкого злочину, за яке йому оголошено підозру.

Колегія суддів бере до уваги особу підозрюваного а саме те, що він має зареєстроване місце проживання, має на утриманні матір пенсіонерку, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють дії підозрюваного, що пов`язані з вище наведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, як того вимагає у своїй апеляційній скарзі прокурор.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час не здатен запобігти ризикам, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України..
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що слідчий суддя дійшов до необґрунтованого висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час буде сприяти запобіганню зазначеним слідчим ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КК України.
Зважаючи на суспільний інтерес який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно підозрюваного не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.
З огляду на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, то відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави забезпечить виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, п.2 ч.3 ст.407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Клопотання слідчого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у «Харківський слідчий ізолятор» до 03 жовтня 2021 року включно без застосування альтернативного запобіжного заходу - застави.
Строк затримання ОСОБА_9 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора та зобов`язати його про прийняття даної ухвали повідомити близьких родичів підозрюваного.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: