КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 01 лютого 2022 року, апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Очмари, Ахалдаба, Республіка Грузія, особи без громадянства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про судимість відсутні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 255-1 КК України,
за участю: прокурорів захисників підозрюваного перекладача ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 лютого 2022 року включно.
Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про повернення клопотання.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо подали апеляційні скарги з доповненнями, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Захисник ОСОБА_6 просить обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного перебування в орендованому житлі в АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло в нічний час.
Апелянти вважають оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення вимог кримінального процесуального закону.
Також зазначають, що підозра є необгрунтованною, а ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Захисник ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що на підтвердження причетності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину стороною обвинувачення долучено протокол НСРД у вигляді аудіо, відео контролю від 08.12.2020 № 55/19038т та від 30.04.2021 № 55/1-3481 т, однак із вказаних протоколів неможливо встановити, що підозрюваний має відношення до вказаних у кримінальному провадженні обставин.
Звертає увагу, на позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не є «злодієм в законі», наведене підтверджується зверненням Президента України, розміщеного 10 листопада 2021 року на відеохостингу YouTube, в якому ним повідомлено, що «злодії в законі» і кримінальні авторитети видворені з території України, а один залишається в лікарні», однак з 10 листопада ОСОБА_7 в лікарні не перебував.

На думку захисника, наведене спростовує причетність підозрюваного до зазначених подій, а стороною обвинувачення під час розгляду клопотання не надано доказів для спростування позиції захисту.
Окрім того, слідчим суддею залишено поза увагою те, що на час перебування ОСОБА_7 в умовах ІТТ ГУ НП у м. Києві стан його здоров`я погіршився, про що свідчить набуте ним захворювання, яке підтверджуються відповідними довідками.
Також слідчим суддею в порушення вимог ст.ст. 370-372 КПК України не наведено належних та достатніх мотивів для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги доводи сторони захисту щодо необгрунтованності підозри.
Протягом шести місяців орган досудового розслідування посилається на неможливість завершення провадження в процесуальні строки, однак на підтвердження вказаного не надано жодного доказу.
Крім того, в клопотанні слідчого відсутні докази в частині доведення, що обставини зазначені в ч. 3 ст. 184 КПК України виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги з доповненнями і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про яке 16 липня 2020 року унесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000693, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255-1 КК України.
20.05.2020 ОСОБА_7 затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України та в цей же день вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2551 КК України.

21.05.2021 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.07.2021 без права внесення застави.
09.07.2021 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000693 до трьох місяців, тобто до 20.08.2021 включно.
15.07.2021 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва підозрюваному продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.08.2021 включно без права внесення застави.
19.08.2021 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.10.2021 включно без права внесення застави.
11.10.2021 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.12.2021 включно без права внесення застави.
Оскаржуваною ухвалою строк запобіжного заходу продовжено до 03 лютого 2022 року включно.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255-1 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманняпід вартою, та встановив необхідність проведення ряду слідчих дій та прийняття процесуальних рішень для його завершення, навівши їх перелік в ухвалі.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та те, що поведінка ОСОБА_7 спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності, орган досудового розслідування наводить, що підозрюваний постійно змінює місце проживання.

Окрім того, як вбачається із матеріалів провадження, а саме з рапорту старшого оперуповноваженого департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_12 , зазначено, що при перевірці інформаційної системи «Аркан», встановлено, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2016 по 2021 рік державний кордон України не перетинав.
Однак, за оперативною інформацією ОСОБА_7 прибув до України поза пунктом пропуску та з метою конфіденційності, конспірації, а також задля уникнення кримінальної відповідальності може використовувати документи на ім`я громадянина Грузії ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду/в`їзду в Україну.
Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо застосування запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 ,а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи апелянтів про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Окрім того, 31 січня 2022 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які зазначено в апеляційних скаргах , колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18

Унікальний номер справи 757/64534/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_19 .

Провадження 11сс/824/356/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК