ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000356 від 28.11.2021 року за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2021 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудей Сторожинецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , офіційно не одруженого, проживає із жінкою в цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох дітей (зі слів, двоє з яких його, але він не зареєстрований

ЄУНСС №723/5033/21 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-сс/822/299/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України

батьком дітей), працює по найму, раніше неодноразово судимий, - застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обраховано з часу його затримання, а саме з 28 листопада 2021 року.

Доводи апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та надто суворою.
Вказує на те, що проживає із жінкою в цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох дітей, працює по найму, а тому, утримання його під вартою позбавить їх матеріального забезпечення, є безпідставним щодо нього та не виправданим.

Позиції сторін.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 та його підзахисний -підозрюваний ОСОБА_6 , просили скасувати ухвалу слідчого судді про застосування щодо останього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або мінімального розміру застави, посилаючись на те, що слідством висунута необґрунтована підозра і не підтверджені ризики. Крім того, не враховані міцна соціальні зв`язки ОСОБА_6 , який має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей і є годувальником сім`ї.
Прокурор просив апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, зазначивши, що підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 , з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_6 , 28.11.2021 року біля 03:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житлі за місцем проживання ОСОБА_9 , що в с. Давидівка Чернівецького району Чернівецької області переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, застосовуючи до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито заволодів майном останньої мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «Galaxy j3 6» вартістю 1000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій майнову шкоду у вказаному розмірі.
З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, вбачається, що суд задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та про те, що наявні ризики, які визначені в ст. 177 КПК України, свідчать про недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів.
Встановлено, що 28.11.2021 року до ЄРДР внесені відомості за №0000356 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
28.11.2021 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
29.11.2021 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження.
На стадії вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри, а факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Отже, стороною обвинувачення в суді першої інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
За практикою ЕСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року п.32, Series A, N182). Крім того, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Вимога «обґрунтованої підозри» передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують зацікавлену особу з

припустимим правопорушенням. Вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, і чим довше триває тримання під вартою, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, 30 серпня 1990 р.; О`хара проти Сполученого Королівства, 16 жовтня 2001 р. та ін.).
Тримання під вартою має зазвичай застосовуватися до особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.
Винятковий характер тримання під вартою означає, що позбавлення волі, до якого воно призводить, може загалом бути виправданим, лише коли правопорушення, у зв`язку з яким воно застосовується, може у разі засудження призвести до певного строку ув`язнення.
Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою. («Феррарі-Браво проти Італії» 9627/81, 14 березня 1984 р, DR 36,15).
Слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку, що метою і підставою такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні є запобігання спробам підозрюваного, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, оскільки такі дії підозрюваного можливі, зважаючи на те, що потерпіла дала викривальні покази проти підозрюваного, а останній не визнає факту застосування фізичного насилля щодо потерпілої. Крім того, доведеним є ризик щодо можливості вчинення ОСОБА_6 нових злочинів, так як підозрюваний є особою неодноразово судимою, судимості не погашені, а злочин вчинений під час іспитового строку.
При цьому, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор.
В своїй ухвалі, слідчий суддя прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор безпосередньо в судовому засіданні не довів наявність трьох ризиків, а саме п.1, п.3 та п.5 ст. 177 КПК України, а лише два з них, те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Погоджуючись з такими висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які частково доведені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, зважаючи на характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа його вчинила та покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на потерпілу, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його суспільну репутацію, який офіційно ніде не працює, не має підтверджених міцних соціальних зв`язків, підозрюється у скоєні тяжкого злочину, проживає в будинку, який йому на праві власності не належить, неодружений, належним чином не довів батьківство чотирьох дітей, які є на його утриманні, на думку апеляційного суду, вказані обставини й не дали суду підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.
Отже, на противагу доводам підозрюваного наведеним в апеляційній скарзі та підтверджених в судовому засіданні апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на вчинення інших кримінальних правопорушень, або незаконно впливати на потерпілу, тобто визнати наведені підозрюваним обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, згідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неспроможність доводів апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_10 , стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому апеляційна скарга останнього задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, ч.3 ст. 407, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3