ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/736/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/46/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3, ч.4 ст. 191 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 та прокурора на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березовка, Уренського району, Горьківської області, громадянина України, працюючого директором ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , розлученого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358, ч.1 ст.222, ч.2 ст.222, ч. 4 ст.191, ч.3 ст.191, ч.2 ст. 364 КК України та призначено покарання
- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 4250 грн. з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.;
- за ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі 34000 грн. з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки,
- за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шести) років з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 3 роки,
- за ч. 3 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки,
- за ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 років з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки та штрафу у розмір 17000 грн.,
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 3 (три) роки.
Згідно ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
На підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного йому покарання за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 222 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно вироку? Згідно наказу №1 ОСОБА_9 з 26 травня 2006 року, працюючи директором повного товариства «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», будучи службовою особою, маючи злочинний намір на службове підроблення, а саме на складання службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, у грудні 2007 року, точна дата, місце та час в ході судового розгляду справи не встановлені, вступивши в злочину змову з невстановленою особою, з метою складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме довідки про його отримані доходи у якості заробітної плати на посаді директора вказаного товариства та подальшого її використання в банківській установі, як офіційного документу, що підтверджує його платоспроможність.
Реалізуючи свій злочинний намір на службове підроблення, ОСОБА_9 разом з невстановленою особою, склали довідку про доходи № 189 від 25 грудня 2007 року на його ім`я, де в графах «Місяці» за червень - листопад 2007 року вказали, що заробітна плата останнього за вказані місяці складала до виплати 120725 гривень, що не відповідало дійсності, так як фактично заробітна плата ОСОБА_9 за вказаний період, згідно статистичних відомостей Управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, складала у загальній сумі 11399 гривень 46 копійок.
Вказаний підроблений офіційний документ був посвідчений підписом невстановленої особи в графі «Головний бухгалтер» від імені ОСОБА_11 а ОСОБА_9 , згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №5608 від 19 червня 2013 року, посвідчив своїм підписом вказаний документ в графі «Директор», крім цього, печаткою та штампом повного товариства «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», рукописним текстом при цьому вказавши реквізити товариства.
В подальшому ОСОБА_9 використав вищезазначену довідку про доходи № 189 від 25 грудня 2007 року, надавши її, як фізична особа, до банківської установи, а саме відділення ПАТ «ОТП Банк», де на підставі підробленої вказаної довідки був укладений кредитний договір №СL507-703/299/2007 від 27 грудня 2007 року про надання ОСОБА_9 кредиту в сумі 34280 доларів США строком до 25 грудня 2014 року, на придбання у ТОВ «АВТОАРТ» автомобіля «Toyota Camry», який був виконаний банківською установою у повному обсязі.
Крім цього, ОСОБА_9 , у грудні 2007 року, точна дата та час в ході судового слідства не встановлені, знаходячись у приміщенні автосалону ТОВ «АВТОАРТ», маючи злочинний намір на використання завідомо підробленого документа, а саме вищезазначеної довідки про доходи № 189 від 25 грудня 2007 року, як офіційного документу, що підтверджує його платоспроможність, звернувся до представника за довіреністю ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_12 із заявою про отримання кредиту на придбання автомобіля «Toyota Camry». За результатами розгляду вказаної заяви про отримання кредиту та доданих до цієї заяви документів, зокрема, вищезазначеної довідки про доходи № 189 від 25 грудня 2007 року, ПАТ «ОТП Банк» 27 грудня 2007 року було прийнято рішення про надання ОСОБА_9 кредиту.
В цей же день, між ПАТ «ОТП Банк» від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , як фізичною особою, був укладений кредитний договір про надання ОСОБА_9 кредиту в сумі 34280 доларів США строком до 25 грудня 2014 року на придбання у ТОВ «АВТОАРТ» автомобіля «Toyota Camry», який був виконаний банківською установою у повному обсязі.
Крім цього, ОСОБА_9 , у грудні 2007 року, точна дата та час в ході судового слідства не встановлені, знаходячись у приміщенні автосалону ТОВ «АВТОАРТ» , діючи з корисливих мотивів, маючи намір на шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме на надання завідомо неправдивої інформації банку, з метою одержання кредиту, достовірно знаючи щомісячну нараховану йому заробітну плату, навмисно надав представнику за довіреністю ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_12 довідку про доходи № 189 від 25 грудня 2007 року виданою ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», на його ім`я, з інформацією, яка не відповідає дійсності, а саме в графах «Місяці» за червень - листопад 2007 року вказано, що заробітна плата останнього за вказані місяці складала до виплати 120725 гривень, однак, фактично заробітна плата ОСОБА_9 за вказаний період, згідно статистичних відомостей Управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, складала у загальній сумі 11399, 46 гривень.
Крім цього, ОСОБА_9 з 29 жовтня 2002 року, згідно наказу №1, працюючи директором ПП «Алекс-плюс», являючись службовою особою, маючи злочинний намір на службове підроблення, а саме на складання службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, у грудні 2007 року, точна дата, місце та час в ході судового слідства не встановлені, вступивши в злочину змову з невстановленою особою, з метою складання завідомо неправдивого офіційного документу - довідки про отримання доходів ОСОБА_13 у якості заробітної плати на посаді бармена вказаного підприємства та подальшого її використання в банківській установі, як офіційного документу, що підтверджує платоспроможність ОСОБА_13 як його поручителя.
Реалізуючи свій злочинний намір на службове підроблення, ОСОБА_9 разом з невстановленою особою, склали довідку про доходи № 118 від 25 грудня 2007 року на ім`я ОСОБА_13 , де в графах «Місяці» за червень - листопад 2007 року вказали, що заробітна плата ОСОБА_13 за вказані місяці складала до виплати 15719 гривень, що не відповідало дійсності, так як фактично заробітна плата ОСОБА_13 за вказаний період, згідно статистичних відомостей Управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, не нараховувалася.
Вказаний підроблений офіційний документ був посвідчений підписом невстановленої особи в графі «Головний бухгалтер» від імені ОСОБА_14 , а ОСОБА_13 , згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №5608 від 19 червня 2013 року, посвідчив своїм підписом вказаний документ в графі «Директор», крім цього, печаткою та штампом ПП «Алекс-плюс», рукописним текстом при цьому вказавши реквізити підприємства.
В подальшому ОСОБА_9 використав вищезазначену довідку про доходи № 118 від 25 грудня 2007 року , надавши її, як фізична особа, до банківської установи відділення ПАТ «ОТП Банк», де на підставі підробленої вказаної довідки був укладений договір поруки №SR-703/299/2007 від 27 грудня 2007 року до кредитного договору №СL507-703/299/2007 від 27 грудня 2007 року про надання ОСОБА_9 кредиту в сумі 34280 доларів США строком до 27 грудня 2014 року, на придбання у ТОВ «АВТОАРТ» автомобіля «Toyota Camry», котрий був виконаний банківською установою у повному обсязі.
Крім цього, ОСОБА_9 , у грудні 2007 року, точна дата та час в ході судового слідства не встановлені, знаходячись у приміщенні автосалону ТОВ «АВТОАРТ», маючи злочинний намір на використання завідомо підробленого документа вищезазначеної довідки про доходи № 118 від 27 грудня 2007 року, як офіційного документу, що підтверджує платоспроможність його поручителя ОСОБА_13 , звернувся до представника за довіреністю ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_12 із заявою про отримання на його ім`я кредиту на придбання автомобіля «Toyota Camry», при цьому для підтвердження платоспроможності його поручителя ОСОБА_13 подав зазначену підроблену довідку про доходи №118 від 27 грудня 2007 року на ім`я останньої, виданою ПП «Алекс-плюс», де в графах «Місяці» за червень - листопад 2007 року вказано, що заробітна плата ОСОБА_13 за вказані місяці складала до виплати 15 719 гривень, що не відповідало дійсності, так як фактично заробітна плата ОСОБА_13 за вказаний період, згідно статистичних відомостей Управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, не нараховувалася.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_9 про отримання кредиту та доданих до цієї заяви документів, зокрема, вищезазначеної довідки про доходи № 118 від 27 грудня 2007 року, ПАТ «ОТП Банк» 27 грудня 2007 року був укладений договір поруки №SR-703/299/2007 від 27 грудня 2007 року з ОСОБА_13 до кредитного договору №СL507-703/299/2007 від 27 грудня 2007 року про надання ОСОБА_9 кредиту в сумі 34 280 доларів США строком до 25 грудня 2014 року, на придбання у ТОВ «АВТОАРТ» автомобіля «Toyota Camry», котрий був виконаний банківською установою у повному обсязі.
Крім цього, ОСОБА_9 , у грудні 2007 року, точна дата та час в ході судового слідства не встановлені, знаходячись у приміщенні автосалону ТОВ «АВТОАРТ», діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме на надання завідомо неправдивої інформації банку, з метою одержання кредиту, навмисно надав представнику за довіреністю ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_12 довідку про доходи № 118 від 25 грудня 2007 року, виданою ПП «Алекс-плюс» на ім`я його поручителя ОСОБА_13 , за договором поруки до кредитного договору про надання ОСОБА_9 кредиту в сумі 34280 доларів США строком до 25 грудня 2014 року, на придбання у ТОВ «АВТОАРТ» автомобіля «Toyota Camry», при цьому достовірно знаючи, що надана інформація в довідці завідомо неправдива, так як за вказаний період ОСОБА_13 заробітна плата нарахована не була.
Крім цього, судовим слідством встановлено, що ОСОБА_9 , з 26 травня 2006 року, згідно наказу №1, працюючи директором повного товариства «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», являючись службовою особою, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах, діючи від імені юридичної особи, а саме вказаного вище товариства, не маючи права на укладення депозитних договорів, згідно з п.4.2 Засновницького договору про створення і діяльність ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», де вбачається, що основними послугами ломбарду є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів та надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, та реалізуючи його, 07 березням2011 року, в денний час, знаходячись у відділенні ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 2/15, уклав від імені ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія» договір депозитного вкладу №2011-1 з ОСОБА_15 (Вкладник), згідно якого Вкладник передав ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 160000 гривень в день підписання договору шляхом внесення готівки в касу Ломбарду, однак, ОСОБА_9 достовірно знаючи, що незаконно обертає грошові кошти у сумі 160000 гривень на свою користь, використовуючи при цьому своє службове становище, грошові кошти в касу Ломбарду офіційно не вніс.
Заволодівши вищевказаними грошовими коштами, ОСОБА_9 розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 160000 гривень, тобто у великому розмірі.
Крім цього, ОСОБА_9 , з 26 травня 2006 року, згідно наказу №1, працюючи директором повного товариства «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», являючись службовою особою, діючи повторно, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи від імені юридичної особи, а саме вказаного вище товариства, не маючи права на укладення депозитних договорів, згідно з п.4.2 Засновницького договору про створення і діяльність ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», де вбачається, що основними послугами ломбарду є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів та надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, та реалізуючи його, 07 березня 2011 року, в денний час, знаходячись у відділенні ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 2/15, уклав від імені ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія» договір депозитного вкладу №2011-2 з ОСОБА_17 (Вкладник), згідно якого Вкладник передав ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 48000 гривень в день підписання договору шляхом внесення готівки в касу Ломбарду, однак, ОСОБА_9 достовірно знаючи, що незаконно обертає грошові кошти у сумі 48000 гривень на свою користь, використовуючи при цьому своє службове становище, грошові кошти в касу Ломбарду офіційно не вніс.
Заволодівши грошовими коштами у сумі 48 000 гривень, ОСОБА_9 розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім цього, ОСОБА_9 , з 26 травня 2006 року, згідно наказу №1, працюючи директором повного товариства «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», являючись службовою особою, діючи повторно, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи від імені юридичної особи, а саме вказаного вище товариства, не маючи права на укладення депозитних договорів, згідно з п.4.2 Засновницького договору про створення і діяльність ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», де вбачається, що основними послугами ломбарду є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів та надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, та реалізуючи його, 07 березня 2011 року, в денний час, знаходячись у відділенні ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 2/15, уклав від імені ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія» договір депозитного вкладу №2011-3 з ОСОБА_8 (Вкладник), згідно якого Вкладник передав ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 108000 гривень в день підписання договору шляхом внесення готівки в касу Ломбарду, однак, ОСОБА_9 достовірно знаючи, що незаконно обертає грошові кошти у сумі 108000 гривень на свою користь, використовуючи при цьому своє службове становище, грошові кошти в касу Ломбарду офіційно не вніс.
Заволодівши грошовими коштами у сумі 108000 гривень, ОСОБА_9 розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім цього, ОСОБА_9 , з 26 травня 2006 року, згідно наказу №1, працюючи директором повного товариства «Ломбард «Корал» Подус і Компанія», на постійній основі, виконуючи згідно до Засновницького договору про створення і діяльність Товариства організаційно-розпорядчі функції по самостійному вирішенню питань, пов`язаних з діяльністю товариства, визначення структури управління товариством, здійснення контролю забезпечення працівниками діючого законодавства, у тому числі фінансово-господарської діяльності товариства. Тобто ОСОБА_9 являючись службовою особою, використовуючи своє службове становище усупереч інтересам служби, з корисних мотивів, маючі злочинний намір, направлений на особисте збагачення, а саме отримання грошових коштів, підписав та, таким чином, уклав від імені Товариства, договори депозитного вкладу №№ 2011-1, 2011-2, 2011-3 07 березня 2011 року з фізичними особами - ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_8 на загальну суму 316 000 гривень, діючи при цьому усупереч Засновницького договору про створення і діяльність Товариства, згідно якого основними послугами ломбарду є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів та надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, та спричинив тяжкі наслідки, у вигляді матеріальних збитків на загальну суму 316 000 гривень.

В апеляційній скарзі з урахуванням змінених доводів, прокурор просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити новий вирок яким, призначити ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 366 КК України - звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, за ч. 4 ст. 358 КК України - звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, за ч. 1 ст. 222 КК України - звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, за ч. 2 ст. 222 КК України - звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, за ч. 4 ст. 191 КК України -6 р. позбавлення волі з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 3 роки, за ч. З ст. 191 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки, за ч. 2 ст. 364 КК України - 4 років позбавлення волі з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян., згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш тяжких покарань більш тяжкими, остаточно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 3 роки.
Вказує, що суд в порушення вимог закону визначив покарання у виді штрафу, зазначивши його розмір у гривнях, а не у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.
Крім того, зазначає, що строки притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкими злочинами сплинули, а тому належить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 з урахуванням поданого клопотання просить звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити справу у зв`язку із закінченням строків давності.
Зазначає, що вимоги ст. 49 КК України, не передбачають обов`язкової визнання вини та закінчення строків та згода на це обвинуваченого є безумовними підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Посилається на практику Верховного Суду з приводу застосування положень ст. 49 КК України та звільнення особи від кримінальної відповідальності.
При цьому зазначає, що призначене покарання є занадто суворим.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_10 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
При цьому зазначає, що строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 364, ч.1, 2 ст. 222 КК України сплинули 7 березня 2016 року, а тому просить суд звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вказаними статтями, а провадження у справі закрити.
Що стосується обвинувачення за ч.3, 4 ст. 191 КК України, зазначає, що суд неповно з`ясував обставини у справі та не провів судово економічну експертизу у справі, хоча відповідне клопотання стороною захисту заявлялось.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_9 не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, про шо свідчить подане на адресу суду клопотання з особистим підписом ОСОБА_9 .
Будь яких заяв чи клопотань про обов`язкову участь у судовому засіданні обвинувачений не подавав.
Таким чином враховуючи викладене, та той факт, що прокурор надав змінені доводи своєї апеляційної скарги та не ставить питання про погіршення становища обвинуваченого, вислухавши думку сторін, які вважали за можливе провести судовий розгляд, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченого, інтереси якого представляє захисник ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілого, які частково підтримали апеляційну скаргу сторони обвинувачення, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого разом з клопотанням частково, просили суд апеляційної інстанції своєю ухвалою задовольнити апеляційну скаргу та наполягали на тому, що для ухвалення вироку підстави відсутні, думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого разом з клопотанням, також підтримала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , апеляційну скаргу прокурора підтримала частково, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що всі апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили, зокрема, минуло п`ять років - у разі вчинення злочину нетяжкого злочину.
Згідно п.4 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили десять років - у разі вчинення тяжкого злочину
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.
При цьому відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 7 червня 2017 року Комінтернівським районним судом міста Харкова ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих функцій на строк один рік, подія злочину 8 вересня 2016 року.
В подальшому ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 5 грудня 2017 року ОСОБА_9 було звільнено від покарання, призначеного вказаним вироком на підставі Закону України Про амністію в 2016 році
Санкція ч.2 ст. 382 КК України передбачає альтернативні покарання, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.
Таким чином, колегія суддів констатує, що 8 вересня 2016 року ОСОБА_9 вчинив нове кримінальне правопорушення, потім був звільнений від покарання, що є неарабілітуючою обставиною.
За таких обставин перебіг давності був перерваний, та відповідно має обчислюватися з початку, з моменту вчинення нового злочину. Це стосується тяжких злочинів, інкримінованих ОСОБА_9 ч.3, 4 ст. 191 КК України та ч.2 ст. 364 КК України, за якими на день судового розгляду апеляційним судом строки не сплинули.
Отже в цій частині апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_18 , належить відмовити.
Поряд з цим кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 222, ч.2 ст. 222 КК України були вчинені у грудні 2007 року та є нетяжкими злочинами.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 КК України станом на день ухвалення судом першої інстанції обвинувального вироку, який є предметом апеляційного розгляду, за вказаними статтями сплинули строки притягнення ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності, а саме сплинуло 5 років.
При цьому суд першої інстанції вказані обставини проігнорував, чим допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність не застосував закон який підлягав застосуванню, враховуючи те що сторона захисту заявляла клопотання про звільнення обвинуваченого саме від кримінальної відповідальності, а не від покарання.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 222, ч.2 ст. 222 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а оскаржуваний вирок в цій частині, в такому випадку, належить скасувати, а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Окрім іншого захисник ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі посилається на незгоду з встановленими судом фактичними обставинами за ч.3, 4 ст. 191 КК України та ч.2 ст. 364 КК України.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами захисника, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст. 191, ч.2 ст. 364 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_8 ..
Покази зазначених потерпілих є логічними, послідовними та несуперечливими.
Потерпілі підтвердили, що в день події вони дійсно укладали з ОСОБА_9 договори, обвинувачений виступав від імені Ломбарду, передавали ОСОБА_9 кошти, декілька місяців отримували відсотки за вкладом, проте після цього ОСОБА_9 почав ухилятись від сплати відсотків.
Також суд першої інстанції дослідив та врахував договори депозитного вкладу, згідно яких потерпілі передавали ОСОБА_16 грошові кошти.
Крім того судом було досліджено висновок експерта № 65 від 19 червня 2013 року, згідно якого грошові кошти за договорами депозитного вкладу № 2011-1, № 2011-2, № 2011-3 від 07 березня 2011 р. в касу ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія» не вносилися, та на рахунковий рахунок в період з 07 березня 2011 р. по 07 червня 2011 р. не зараховувалися.
З огляду на викладене, судом першої інстанції була повністю спростована версія обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочинів, передбачених .3, 4 ст. 191, ч.2 ст. 364 КК України.
Що стосується посилання захисника на необхідність призначення судом першої інстанції судово-економічної експертизи, колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки у справі міститься висновок експерта № 65 від 19 червня 2013 року, який є належним та допустимим доказом, та згідно якого кошти які ОСОБА_9 отримав від потерпілих в касу ПТ «Ломбард «Корал» Подус і Компанія» не вносилися, та рахунковий рахунок в період з 07 березня 2011 р. по 07 червня 2011 р. не зараховувалися.
Таким чином очевидно ці кошти були привласнені обвинуваченим та не були передані приватному товариству, яке обвинувачений представляв.

Колегія суддів наголошує, що за таких обставин, суд мав достатню кількість відомостей та доказів для того, щоб зробити висновок про винуватість ОСОБА_9 .
Отже, враховуючи, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 місцевим судом були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, а також з урахуванням того, що будь-які належні докази на спростування викладених у обвинуваченні обставин відсутні, колегія суддів дійшла висновку, що діям ОСОБА_9 надано правильну кримінально-правову оцінку, а його винуватість у вчиненому доведена поза розумним сумнівом.
Наведені в апеляційній скарзі сторони захисту мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судами оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що наявності позитивних відомостей про особу обвинуваченого були повністю враховані судом першої інстанції.
Зокрема суд врахував, те що обвинувачений приніс свої вибачення перед потерпілими, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття у скоєному злочині, часткове відшкодування шкоди.
Отже, висновок суду стосовно як остаточного покарання так і покарання за кожний злочин окремо - є обґрунтованим.
Відтак, призначене ОСОБА_9 покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також колегія суддів вказує, що враховуючи санкцію, передбачену КК України, зокрема за ч. 4 ст. 191 КК України, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, суд першої інстанції призначив покарання майже в мінімальних межах.

Крім того належить зазначити про слушність апеляційних доводів прокурора стосовно некоректного визначення судом розміру штрафу, який належить призначити обвинуваченому.
Суд першої інстанції правильно визначив розмір штрафу, який належить призначити обвинуваченому за ч.2 ст. 364 КК України, проте зазначив його некоректно, а саме у гривнях, при цьому штраф визначається згідно КК України у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В цій частині, оскаржуваний вирок також підлягає приведенню у відповідність до вимог закону.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону під час апеляційного розгляду зазначеного кримінального провадження не встановлено.
Відтак вирок суду в частині визнання ОСОБА_9 винним за ч.3, 4 ст. 191 КК України та ч.2 ст. 364 КК України - є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни в цій частині відсутні.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_9 в частині засудження за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 222, ч.2 ст. 222 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 222, ч.2 ст. 222 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим :

- за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки

- за ч. 4 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шести) років з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 3 роки,

- за ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 2 роки та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.,

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 191 , ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 364 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права займатися фінансово-господарською діяльністю на 3 (три) роки.

В решті вирок залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді