УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001178 від 17.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2021 року, на автомобіль «Toyota Camry», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог клопотання особа, що з ним звернулась, вказує на те, що на теперішній час автомобіль вже був оглянутий експертами, тобто технічний стан транспортного засобу перевірений. Крім того, в ході проведення досудового розслідування було отримано висновок авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи автомобіля, у зв`язку з чим, підстави щодо накладення арешту на майно втратили свою актуальність.

Заявник просив клопотання про скасування арешту майна розглядати без його участі.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі. Відповідно до заяви, слідчий не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки експертні дослідження з транспортним засобом проведені та отримано відповідний висновок експерта, проведення будь-яких експертних досліджень або слідчих дій з транспортним засобом не планується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2021 року, кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт на автомобіль «Toyota Camry», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У зв`язку з тим, що автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних експертних досліджень, виключенні ризиків подальшої зміни, приховування, знищення майна, було накладено арешт на майно, з клопотанням про скасування якого звертається заявник.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження на даний час не завершено, проведення досудового розслідування триває. Разом з тим, в рамках кримінального провадження №0001178 від 17.07.2021 року, відповідно до листа слідчого, всі необхідні експертні дослідження були проведені, автомобіль був оглянутий, що підтверджується долученим висновком експерта № 21-4042/21-4043 від 02.08.2021 року автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи автомобіля «Toyota Camry», р/н НОМЕР_1 , тому на думку слідчого судді, на даний час відсутня потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, враховуючи, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту на майно, тому слідчий суддя приходить до переконання, що накладений ухвалою слідчого судді 21.07.2021 року арешт майна підлягає скасуванню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001178 від 17.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2021 року, з транспортного засобу «Toyota Camry», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

Транспортний засіб марки «Toyota Camry», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1