Справа № 461/1901/21
Провадження № 1-кп/461/340/21
20.12.2021 року Галицький районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5
та захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту.
В обгрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 27.01.2021 року було повідомлено про підозру без участі захисника, а тому він не набув процесуального статусу підозрюваного й відносно нього не могло бути складено обвинувального акту та направленого його до суду. Крім того, захист вважає, що так як обвинувальний акт скеровано до суду лише щодо ОСОБА_4 , то зазначення того, що інкриміновані йому дії він вчиняв спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , є необгрунтованим і правильніше слід було б зазначати, що ОСОБА_4 спільно з особами, матеріали щодо яких виділені в окремі провадження, вчинив певну інкриміновану йому дію. Також вказує, що в обвинувальному акті зазначено про те, що обтяжуючою обставиною є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, проте ОСОБА_4 інкримінують ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство вчинене групою осіб, а тому ця ж сама ознака кримінального правопорушення не може додатково бути обтяжуючою обставиною. Також вказує, що в обвинувальному акті зазначено про відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, однак кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 здійснюється як щодо неповнолітнього і цей факт сам по собі свідчить про наявність щонайменше однієї пом`якшувальної обставини - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Також вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , був складений і підписаний слідчим СВ Львівського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , який не був спеціально уповноваженим на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх. Відтак вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і його слід повернути прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 просили задовольнити вказане клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив клопотання, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту прокурору на немає, а тому слід призначити судовий розгляд.
Потерпілий ОСОБА_7 заперечив клопотання.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
У відповідності з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;
9) дату та місце його складення та затвердження.
3. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
4. До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Суд зазначає, що підставою для повернення обвинувального акту є його невідповідність вимогам ст.291 КПК України.
Захисник, як на підставу повернення обвинувального акту, зазначає, що ОСОБА_4 27.01.2021 року було повідомлено про підозру без участі захисника, а тому він не набув процесуального статусу підозрюваного й відносно нього не могло бути складено обвинувального акту та направленого його до суду, оскільки він був позбавлений прав, які належать підозрюваному, в тому числі права на захист, що включало можливість подавати клопотання, заяви, скарги тощо.
Судом встановлено, що 27.01.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а 29.01.2021 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше оголошеної підозри вже за участю захисника та законного представника.
Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Однак, суд не в праві надавати фактичну оцінку доказам в кримінальному провадженні на стадії саме підготовчого судового розгляду, а тому зазначений захисником, на його думку, недолік обвинувального акту, не може бути підставою для його повернення.
Стосовно некоректного, на думку сторони захисту, формулювання обвинувачення, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, при складенні обвинувального акта прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Щодо зазначення в обвинувальному акті обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 - вчинення групую осіб за попередньою змовою, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Таким чином, вирішення питання щодо врахування обтяжуючої обставини ОСОБА_4 вирішується судом під час ухвалення вироку в нарадчій кімнаті, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Щодо незазначення в обвинувальному акті пом`якшуючої обставини вчинення злочину неповнолітнім, то суд, розглядаючи справу по суті, може встановити наявність і інших пом`якшуючих обставин, які не зазначені в обвинувальному акті та врахувати їх під час ухвалення вироку.
Стосовно твердження захисника про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 був складений і підписаний слідчим СВ Львівського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , який не був спеціально уповноваженим на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюється кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Дослідження доказів, наданих сторонами, здійснюється безпосередньо в ході судового розгляду по суті, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Виходячи з змісту ст. 314 КПК України, під час підготовчого провадження, суд першої інстанції не вправі на даній стадії вирішувати питання правильності формулювання обвинувачення, здійснювати дослідження та давати оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки з`ясування фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення здійснюється під час судового розгляду обвинувального акту, а не під час підготовчого судового засідання.
Таким чином вивчення судом наявності наказів, про уповноваження слідчого здійснювати досудове розслідування щодо неповнолітніх, передбачається на стадії судового розгляду обвинувального акту по суті, під час дослідження матеріалів кримінального провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.
При вирішенні клопотання захисника судом враховується, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Суд вважає, що викладені у клопотанні сторони захисту про повернення обвинувального акту обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні ст. 291 КПК України, не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та розгляду кримінального провадження по суті і підлягають вирішенню в ході судового розгляду.
За таких обставин підстави для повернення обвинувального акту в судовому засіданні не встановлені.
Враховуючи, наведене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт, складений слідчим та затверджений прокурором, відповідає вимогам ст.291 КПК України, відтак, підстав для повернення обвинувального акту прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України не вбачається.
Перевіривши підставність надіслання обвинувального акту відповідно до ст. 314 КПК України, заслухавши висновок прокурора та думку інших учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Галицькому районному суду м. Львова, підготовлене та підлягає до судового розгляду.
Підстав для прийняття рішень передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України немає.
Оскільки, інших підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, оскільки інших клопотань не заявлено, суд вважає, що у відповідності до положень ч.1 ст. 316 КПК України слід призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, а у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору необхідно відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 285-291, 314-316 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту - відмовити.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - прийняти до провадження Галицького районного суду м. Львова.
Справу призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду м. Львова (м.Львів, вул. Чоловського, 2) на 24.12.2021 року о 10.00 год.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1