УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 211 100 000 006 41 від 06.10.2021за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 120 211 100 000 006 41 від 06.10.2021арешту на майно, вилучене 06.10.2021 під час огляду.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 05.10.2021 водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz GLC 53 AMG», рухаючись у садовому товаристві «Старз», Золочівської ОТГ Бориспільського р-ну, поблизу ділянки № 89-91 у напрямку м. Києва, скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, пішохід ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями госпіталізований до Бориспільської ЦРЛ.

Під час огляду 06.10.2021 місця події виявлені та вилучені три одиниці взуття пішоходів, які рішенням слідчого визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно з метою забезпечення його схоронності, як речового доказу.

Прокурор подав заяву, у якій просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК тимчасово вилученим майном серед іншого можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправних шляхом.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Наданими прокурором матеріалами доведено, що три одиниці взуття пішоходів, на які ініційоване накладення арешту, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вилучене взуття пішоходів містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 211 100 000 006 41 від 06.10.2021за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України арешт на три одиниці взуття пішоходів, вилучені під час огляду 06.10.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1