ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 614/442/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1235/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Борівського району Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням на два роки права керування тракторів і самохідних машин відповідної категорії, на керування яких видано посвідчення тракториста-машиніста.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь матеріальних збитків в розмірі 11452 грн 03 коп. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн. - задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальний збиток в сумі 6422,74 грн та моральну шкоду в сумі 100000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Згідно вироку, 24 березня 2014 року приблизно о 20.00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи трактором МТЗ-80 агрегатований сівалкою СЗ-3,6, загальною шириною 4 метри 30 сантиметрів, які належать ОСОБА_9 , з порушенням вимог експлуатації транспортного засобу, його руху та транспортування засобу, який за своїми габаритами перевищує габарити транспортного засобу, рухався у напрямку с. Першотравневе Борівського району Харківської області по асфальтованій автомобільній дорозі Першотравневе-Вишневе, по якій у цей же час, у зустрічному напрямку с. Вишневе Борівського району Харківської області рухався на мопеді «Альфа» ОСОБА_10 з пасажиром заднього сидіння ОСОБА_8 .
Під час руху, 0 км+650 м ділянки автомобільної дороги Першотравневе-Вишневе водій ОСОБА_11 у темний час доби, керуючи трактором МТЗ-80 агрегатованим сівалкою СЗ-3,6, яка є машиною, чи змінює функції трактора, габарити якої перевищують габарити трактора, без належного освітлення, без обладнання функціональними розпізнавальними знаками, без попереджувальних проблискових маячків, що обмежувало та не попереджало завчасне виявлення негабаритного засобу іншими учасниками дорожнього руху, відповідно до висновків судових автотехнічних експертиз № 936/14 від 20.10.2014, № 937/14 від 20.10.2014 та № 13930 від 23.12.2014, висновку комісійної судово-автотехнічної експертизи № 217/15 від 18.05.2015 та висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 27.06.2017 за №17751/16-52/9947/17-52, порушив Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, а саме:
п.22.5 «за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м.»;
п.22.6 «транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатись з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблиском маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору»;
п.31.6 «забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: - б) у темну пору доби в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів»;
п.32.1 « З органами Державтоінспекції узгоджуються:
е) технічні вимоги, конструкція та встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв (типу « Сирена», проблисковий маячок тощо); з органами Державтоінспекції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами;
та внаслідок чого, своїми діями створив небезпеку для водія зустрічного мопеду «Альфа» ОСОБА_10 та пасажира мопеда ОСОБА_8 і допустив зіткнення мопеда з лівою частиною сівалки СЗ-3,6 внаслідок чого виникло падіння мопеда разом з водієм та пасажиром.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку допустив ОСОБА_11 , та яка знаходиться у причинному зв`язку з настанням наслідків, потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої стегнової кістки у нижній треті зі зміщенням відломків, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 381-ІЗ/14 від 13.08.2014 є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.
З вироком суду не погодився обвинувачений та прокурор у кримінальному провадженні, які подали апеляційні скарги.

Прокурор до початку апеляційного розгляду відмовився від поданої апеляційної скарги.

Обвинувачений просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обгрунтування своїх вимог зазначає про обставини, що мали місце. Про травму потерпілої не знав, бо про це ніхто не сказав. Під час огляду місця події слідчий підсвічував телефоном, записував у чорновик, один з понятих виявився братом дружини обвинуваченого та слідчий вирішив його замінити. Коли приїхав новий понятий огляд місця події вже закінчувався, ніяких прав понятим не роз`яснили. На узбіччі був слід від колеса сівалки, але слідчий не став це записувати в протокол та заміряти. Протягом 7 місяців ніхто слідчих дій не проводив з обвинуваченим, тричі змінювали обвинувальний акт, останній отримав 06.01.2020 року. Між пунктом ПДР, який йому інкримінують та наслідками немає причинно-наслідкового зв`язку. В обвинувальному акті зазначено, що трактор був в рухомому стані, хоча трактор з сівалкою стояв.

Звертає увагу, що за клопотанням прокурора було проведено слідчий експеримент, а на його основі проведено експертизу та у вихідних даних було вказано, що трактор був зупинений коли мопед був на відстані 177 метрів 20 см.

При огляді сівалки слідчим було зафіксовано на колесі сівалки дві паралельні тралі, що означає що колесо в момент зіткнення було в нерухомому стані. Трасологічна експертиза по слідам на колесі не призначалася. Суд не дав оцінки слідам на колесі сівалки.

Вказує, що п.п. 22.5, 22.6 ПДР не стосуються транспортування сівалки, вона не є небезпечним вантажем, а тому на ній не повинно бути проблискових маячків. Інструкцією передбачено, що в темну пору доби на сівалки встановлюються катафоти. У вироку вказано, що трактор був без належного освітлення. Але не горів другий ліхтар на кабіні позаду, але це не габаритний фонарь. Згоден лише з п. 32.1, але з уточненням, що погоджується з підпунктом «є» а не «е».

Слідчим експериментом від 16.04.2015 року встановлено, що Тичина бачив ліве колесо сівалки на відстані 15 метрів 40 см.

Суд не взяв до уваги показання свідків, мотивуючи це тим, що вони знайомі обвинуваченого. Не зрозуміло з яких підстав суд зробив висновок, що місце зіткнення було на стороні руху мопеда.

Вказує зауваження щодо складеної схеми ДТП.

Висновки експертів від 20.10.2014, 23.12.2014 року вважає недопустимими доказами, експерти не попереджалися про кримінальну відповідальність, виконані на неіснуючих даних, висновки суперечливі.

Слідчим не було здійснено вилучення рентгенологічних знімків потерпілої, її медичної карти, експертом потерпіла не оглядалася.

При проведенні комісійної експертизи № 217/15 після надання додаткових вихідних даних експерти вказали, що вихідні дані в частині зближення ТЗ є неспроможними з технічної точки зору, подальше дослідження не може бути проведено. Вказано, що своїми односторонніми діями водій ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мопедом, оскільки жодна з габаритних точок трактора з сівалкою не перебувала на смузі руху мопеда та встановлено невиконання вимог ПДР водієм ОСОБА_13 .

Суд критично оцінив висновок повторної комісійної експертизи від 16.01.2016 року.

Судом не надано оцінки діям водія Тичини, який був в стані алкогольного сп`яніння, не мав посвідчення на управління ТЗ, не мав реєстраційних документів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно дост. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Згідно вироку обвинувачений пояснив, що під час руху, приблизно за півтора кілометра, він побачив світло, яке рухається назустріч. Було приблизно 20:00 годин, на дорозі асфальтоване покриття, дорогу видно добре, по лівій стороні-ідеально накатана ґрунтова, по правій стороні узбіччя і порослі, за ним ярок, за ярком посадка. Щоб дати можливість проїхати зустрічному транспортному засобу, він прийняв вправо, виїхавши трактором на узбіччя дороги таким чином, що права сторона трактора стояла на узбіччі, сівалка була у порослях, а ліва сторона сівалки займала праву смугу дорожнього руху по його полосі руху, в такому положенні транспортного засобу він зупинився. До зіткнення він зупинився повністю, зробив зупинку за 13 секунд. Почув удар у сівалку. Водій мопеда в`їхав у ліве колесо сівалки.
Вказав, що сівалка освітлювалася лише однією фарою, яка була розташована з правої сторони позаду трактора. Чому інша фара була не справна, пояснити не може. Вважає, що фари по закону не повинні бути встановлені, повинні бути габарити. Він дійсно був присутній при огляді транспортного засобу і одна фара під час фотографування не горіла, він розписався про це в протоколі. Не заперечував, що на транспортному засобі не встановлено попереджувальні проблискові маячки, так як рік випуску сівалки не передбачав їх встановлення заводом виробником, він не володілець ТЗ, тому не має права їх додатково встановлювати. Сівалка не мала габаритних фар, не мала освітлення. Єдине освітлення сівалки, це те яке йшло від трактора,однією фарою, яка була розміщена на кабіні трактора . Крім того, вважає, що сівалка не великогабаритна, оскільки її розміри перевищують не набагато габарити трактора. Не заперечував,що на тракторі не встановлено попереджувальні проблискові маячки. Під час транспортування ніякого супроводження та узгодження дій з державтоінспекцією у нього не було.
Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 24.03.2014 року приблизно о 20.00 год. вона з ОСОБА_10 їхала на мопеді «Альфа» із с. Першотравневе в напрямку с. Вишневе по асфальтованій дорозі зі швидкістю 45 км/год. по своїй полосі руху. Була темна пора доби. Під час руху побачили, як на зустріч рухався транспортний засіб. Вони рухались на відстані від краю асфальту десь 1 м. На той момент вона думала, що їде автомобіль, так як світило лише дві передні фари. На відстані приблизно 100 метрів від рухаючогося їм назустріч транспорту, ОСОБА_10 прийняв вправо. Розминаючись з цим транспортним засобом, вона була осліплена яскравим світлом, яке як вона думає, було дальнє світло, та відчула удар в коліно якимось тупим предметом, після чого перелетіла через ОСОБА_10 і упала на бік на узбіччі, ногами у бік ярка. ОСОБА_10 ще трохи проїхав і теж впав. Його майже не зачепило. Коли вона підняла голову, побачила, що то був трактор з сівалкою і він в момент зіткнення рухався, потім зупинився. Трактор з`їхав на обочину майже під посадку. Сівалка лівим колесом захвачувала зустрічну полосу руху десь на 50 см, при цьому, вона умовно розділила дорогу навпіл і приблизно вирахувала. Трактор знаходився метрів 7-8 м. від неї. На тракторі світило лише дві передні фари, та один ліхтар ззаду на кабіні, який світив в напрямку посадки, тоді вона і побачила сівалку.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.03.2014 р., з схемою до протоколу огляду місця ДТП та ілюстративного матеріалу, складених у присутності водія ОСОБА_7 та понятих. Оглядом встановлено, що ДТП сталося на автодорозі Вишневе - Пролетарське 0 км. + 650 м. в напрямку з с. Пролетарське до с. Вишневе Борівського району. На момент огляду обстановка на місці ДТП змінена, транспортні засоби з місця пригоди забрані. Ділянка дороги рівна, покриття асфальтобетонне, сухе, для двох напрямків шириною 5,5 м., розмітка відсутня, ділянка дороги не освітлюється, узбіччя праворуч з рослинністю кущів, ліворуч узбіччя за яким знаходиться поле. Мопед «Альфа-Dio» знаходиться на узбіччі, виявлені сліди юзу на узбіччі, фрагменти деталей мопеда. Зауважень та доповнень під час складання процесуальних документів від учасників не надійшло. Протокол та схема до протоколу підписана водієм ОСОБА_7 , понятими.
Згідно протоколу огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу від 25.03.2014 р. з ілюстративним матеріалом, у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та водія трактора марки МТЗ-80 зі сівалкою СЗ-3,6 ОСОБА_7 встановлено, що на тракторі марки МТЗ -80 державний № НОМЕР_1 не працює задній лівий габаритний ліхтар, на боковій поверхні лівого колеса сівалки виявлені сліди трас. Сівалка виступає за межі бокового габариту трактора з права та зліва на 1 м. 12 см. На боковій поверхні покришки лівого колеса сівалки виявлені продольні сліди траси довжиною 20х8 та 20х5см.,які розташовані одне над одним, пошкодження диску у вигляді зігнутості 3,5 см. та траси 1,8 см. на протилежному боці. Протокол підписаний ОСОБА_16 та понятим. Судом першої інстанції було допитано в якості свідка слідчого Борівського РВ ОСОБА_17 , який пояснив, що після залучення двох понятих, було складено протокол огляду місця події. При цьому, були зафіксовані уламки, розташування транспортного засобу мопеду. Все, що написано в протоколі так і було відображено. Фіксувалося все, що було в наявності.
Уламки знаходились на проїжджій частині по руху мопеда. На полосі руху мопеда на узбіччі була осип скла і частина осипу скла знаходилась приблизно на центральній частині (посередині) дороги руху транспортних засобів. Розсіювання скла трохи більше 1 м. від краю правої проїжджої частини по руху мопеда, який після зіткнення проїхав і зупинився на узбіччі дороги. Резинова накладка колеса, інші частини транспортного засобу були в 1,60 м від краю. Розмір дороги, згідно схеми, 5,5 м. Узбіччя з однією сторони 3 м, з іншої 3,5 м., з однієї сторони була накатана дорога, з іншої сторони були порослі. Згідно документів, присутніми при огляді в якості понятих були ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . Відносно того, що начебто ОСОБА_18 казав, що він знайшов слід колеса сівалки на відстані 1 м. від асфальту, не відповідає дійсності. Все, що було виявлено на місці ДТП, зафіксовано в огляді місці події і на схемі, яку креслив він. Порослі були до самого краю проїжджої частини і там проїхати було не можливо. При цьому не було не зламаних, не зігнутих. Після складання протоколу огляду місця події зауважень від учасників не надходило. Крім того, пояснює, що первинний розмір дороги під час огляду місця пригоди, який був 5,5 м і під час слідчого експерименту 4,8 м відрізняється у зв`язку з відшаруванням асфальту, що був довготривалий, це зменшило ширину дороги. Дорога не рівна. Освітлюючий прилад трактора був в працюючому стані, все освітлювалося, окрім заднього лівого ліхтаря, який був в несправному стані.
Обвинувачений вказує, що суд частково не врахував висновки експертизи № 17751/16-52/9947/17-52. Проте з такими доводами неможливо погодитися, оскільки судом надано оцінку вказаному висновку та враховано при прийнятті рішення по справі. Згідного даного висновку водій трактора МТЗ-80, з агрегатованою сівалкою СЗ-3,6, повинен був діяти згідно вимог п.п.22.5 та 32.1 «е» ПДР. Водій мопеда повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.10.1,11.3 та 11.14 ПДР. Дії водія ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам ПДР. Дії водія ОСОБА_7 , з технічної точки зору, суперечили вимогам п.п. 22.5 та 32.1 «е» ПДР.
Даними висновком встановлено, що за вихідних даних, тобто якщо враховувати, що зіткнення відбулося на полосі руху трактора, водій ОСОБА_7 як оператор транспортного засобу своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення із мопедом.
При цьому, у висновку зазначено, що у діях обох водії - учасників ДТП вбачаються невідповідності вимогам ПДР, з технічної точки зору.
Для встановлення причинного зв`язку між діями учасників ДТП і наслідками, що настали, необхідна юридична оцінка усіх зібраних доказів по справі в тому числі даного висновку. З причин, наведених у дослідницькій частині, встановити розташування місця зіткнення мопеда та трактора з сівалкою СЗ-3,6 з кількісною прив`язкою до елементів дороги, в категоричній формі, в рамках даного дослідження, не видається за можливе.
У даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора МТЗ-80, з агрегатованою сівалкою СЗ-3,6, повинен був діяти згідно вимог п.п.22.5 та 32.1 «е» Правил дорожнього руху України, у редакції на момент настання пригоди. І водночас, за викладених у вихідних даних механізму ДТП, з огляду на результати проведеного дослідження вбачається, що транспортування сівалки агрегатованої з трактором, загальною шириною 4,3м у темну пору доби, без відповідного погодження з органами Державтоінспекції суперечить вимогам п.п.22.5 та 32.1 «е» ПДР.
Тому у діях водія ОСОБА_7 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам зазначених пунктів Правил. Та з огляду на результати проведеного дослідження експерти дійшли висновку, що в діях обох водіїв-учасників ДТП вбачається невідповідності вимогам ПДР, з технічної точки зору.
Колегія суддів критично ставиться до посилання обвинуваченого на те, що наявність на лівому колесі сівалки паралельних тралей відповідно до підручника з криміналістики свідчить про те, що колеса за версією сторони захисту, в момент зіткнення були в нерухомому стані. Оскільки теоретичні аспекти, які викладені у підручнику, не можна вважати доказом у кримінальному провадженні. Крім того, потерпіла та свідок вказали, що в момент зіткнення трактор рухався. Судом першої інстанції було досліджено вказану обставину. Надано оцінку показанням свідка ОСОБА_20 щодо того, що він безпосередньо очевидцем ДТП не був, а під`їхав через кілька хвилин після зіткнення, тому його пояснення про те, що сівалка була на своїй полосі руху в нерухомому стані не свідчать про те, що в момент ДТП трактор зупинився та частина сівалки знаходилася на смузі руху трактора. Сторона захисту, користуючись процесуальними правами не була позбавлена можливості заявляти клопотання про проведення необхідних, на її думку, експертиз.
Обвинувачений заперечує в його діях порушення п.п. 22.5, 22.6, 31.6, 32.1 «е», однак апеляційні доводи не спростовують правильності висновку суду, оскільки порушення цих Правил дорожнього руху України встановлено висновками судових експертиз. ОСОБА_7 посилається на те, що суд не прийняв до уваги показання ряду свідків, які є знайомими обвинуваченого. Проте вказані свідки не були очевидцями ДТП, не були присутніми на місці події в момент зіткнення транспортних засобів. Крім того, після ДТП ОСОБА_7 на тракторі поїхав з місця події, а мопед ОСОБА_21 був переміщений в інше місце, що сам обвинувачений не заперечує. Відсутні підстави сумніватися в достовірності показань ОСОБА_21 та потерпілої, які попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в 2014 році в теплий час пори року, на початку дванадцятої години ночі, йому зателефонував ОСОБА_22 та сказав, що була аварія і потрібний понятий для складання протоколу ДТП. Коли приїхав на місце, був присутній другий понятий на ім`я ОСОБА_23 . Робили заміри разом зі слідчим ОСОБА_17 . На дорозі було скло, де саме, точно не пам`ятає. Слідчий креслив схему місця ДТП. При огляді, мопед на дорозі не бачив. Йому сказали, що його відкотили на узбіччя. В послідуючому, при огляді мопеда, були виявлені пошкодження фари. На узбіччі були не густі порослі молодих дерев, висотою десь 50-60 см. Він не пам`ятає, щоб бачив поламані порослі.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що весною, років 3-4 назад, точно не пам`ятає, вночі, він був запрошений як понятий для засвідчення ДТП. На місці було два поліцейські. Світили лише ліхтарем, яким присвічували при складанні документів. На місці бачив лише мопед, який стояв біля стовпа, світили на нього. Вся його ліва сторона була побита, зчесана. Зліва ближче до посадки по руху мопеда в направленні с. Вишневе на дорозі бачив розбите скло, пластмасу, робили заміри. В районі посадки були поламані кущі, як наче по ній їхав трактор і слід від колеса був, десь 1,5 м. від асфальту на узбіччі на ґрунті. Казали, що від сівалки. Які розміри сліду, не може сказати. На асфальті не видно слідів трактора. При складанні процесуальних документів зауважень не було. Слідчий сказав, що важливо те, що знаходилося на асфальті.
В протоколі зазначено, що учасникам роз`яснені права та обов`язки, вказані у протоколі, є підписи понятих.
На схемі до ДТП зафіксоване по відношенню до інших елементів дороги розміщення осипу скла та інших фрагментів. Зауваження обвинуваченого до оформлення схеми ДТП не приймаються до уваги, оскільки складена схема є додатком до протоколу ОМП та була підписана на місці події учасниками слідчої дії. Розташування осипу скла безумовно не підтверджує того, що зіткнення відбулося на смузі руху трактора. При цьому згідно висновку № 17751/16-52/9947/17-52 від 27.07.2017 встановити місце зіткнення в категоричній формі не видається можливим. Проте, встановлено, що місце зіткнення ТЗ передувало розташуванню «осипу пластикових фрагментів з резинової прокладки» та «фрагменти пластикових деталей».
Свідок ОСОБА_20 пояснив як під`їхав, побачив трактор, який стояв на лівому узбіччі, сівалка знаходилась на своїй проїжджій частині в напрямку посадки, колесами на умовній роздільній смузі та на узбіччі. Метрів за 70-60 бачив силует трактора з сівалкою. Яке саме було освітлення у трактора, вже не пам`ятає. Попереду нього побачив мопед, який лежав на рівні сівалки на відстані десь до 3 м далі від її колеса. На правому узбіччі відносно нього на накатаній дорозі лежала ОСОБА_8 , поряд з якою сидів ОСОБА_10 . Відносно трактора не пам`ятає точно де знаходились вони, були на правому узбіччі. Він зупинився практично навпроти капота трактора. ОСОБА_7 ходив між трактором і сівалкою. Він запитав у ОСОБА_7 , що трапилось, і останній розповів, що з ним не роз`їхався мопед. Свідок бачив блискучі уламки на стороні руху транспортного засобу «Камаз» в районі колеса сівалки. Зі сторони трактора були кущі, тонкі дерева, висотою десь 1,5-2 м, чи були пошкоджені, не пам`ятає. ОСОБА_7 прибрав мопед з проїжджої частини і він поїхав далі по правій полосі руху, не з`їжджаючи. Ширина «КАМАЗ» 2,60 м. Йому хватило правої полоси, щоб проїхати. Десь 10-15 см. проїжджав від сівалки при роз`їзді. На його думку, ДТП сталося хвилини за 2, можливо трохи більше, до того, як він під`їхав. В кабіні погано чути. Через деякий час, він був присутній на слідчому експерименті, при якому була ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , проводились вимірювання і складалися схеми. Заміри робили проїжджої частини асфальту, з якими він був згоден. Зауважень від інших учасників слідчої дії теж не було.
Обвинувачений вказує, що висновки експертиз №№ 936/14, 937/14, 217/15, 13930 є недопустимими, оскільки слідчим експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність. Такі твердження є помилковими, оскільки відповідно до вказаних висновків експерти ознайомлені з права та обов`язками та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків. Судом першої інстанції вказаний довід сторони захисту розглянутий та вироку наведені обгрунтовані підстави, з яких він відхилений. Висновок експертизи № 937/14 був проведений на підставі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 07.10.2014 року. Експертом встановлено, що в даній дорожній обстановці водій трактора МТЗ-80 з сівалкою ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.22.5, 22.6, 31.6 (б) ПДР України. В даній дорожній обстановці водій трактора МТЗ-80 з сівалкою мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п.22.5, 22.6, 31.6 (б) ПДР України. В діях водія трактора МТЗ-80 з сівалкою вбачаються невідповідності вимогам п.п.22.5, 22.6, 31.6 (б) ПДР, які, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Дійсно у висновку вказано, що вихідні дані в частині траєкторії руху транспортних засобів є неспроможними з технічної точки зору, тому дослідження з питань як повинен був діяти водій ОСОБА_10 , чи мав технічну можливість запобігти ДТП, чи є в його діях невідповідність Правилам дорожнього руху України, експертом не проводилося. Разом з тим такий висновок не виключає, що водій ОСОБА_7 не дотримався вказаних експертом вимог Правил дорожнього руху України.
Висновок експертизи № 936/14 був проведений на підставі слідчого експерименту зі водієм ОСОБА_7 від 07.10.2014 року. Згідно даного висновку в даній дорожній обстановці водій трактора МТЗ-80 з сівалкою ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.22.5, 22.6 і 31.6 (б) ПДР України. В даній дорожній обстановці водій трактора МТЗ-80 з сівалкою мав технічну можливість запобігти цій ДТП шляхом виконання вимог п.п.22.5, 22.6, 31.6 (б) ПДР України. В діях водія трактора МТЗ-80 з сівалкою ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п.22.5, 22.6 і 31.6 (б) ПДР, які, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Тобто, технічна можливість запобігання даної дорожньо-транспортної пригоди для водія трактора з сівалкою визначалася виконанням ним вимог п. п. 22.5, 22.6 і 31.6 (б) ПДР України, тобто водій трактора з сівалкою ОСОБА_7 в темний час доби рухався без включеного проблискового маячка оранжевого кольору і встановлених розпізнавальних знаків, передбаченими пунктом 30.3(з) ПДР, що не давало можливості водіям інших транспортних засобів своєчасно виявити причіпний пристрій на проїжджій частині дороги, отже, в діях водія трактора МТЗ-80 з сівалкою вбачається невідповідності вимогам вказаних вище вимог ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Висновок щодо дій ОСОБА_10 не виявилося можливим зробити у зв`язку із відсутністю вихідних даних.
Висновок експертизи № 13930 зроблений на підставі показань обох водіїв. Встановлено, що водій трактора МТЗ-80 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.22.5, 31.6 «б» ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія трактора МТЗ-80 ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п.22.5, 31.6 «б» ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія трактора МТЗ-80 не відповідали вимогам п.п.22.5, 31.6 «б» ПДР України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
16.04.2015 року з водіями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_24 було проведено слідчий експеримент, який підписали всі учасники слідчої дії без зауважень. На підставі вказаного слідчого експерименту призначено комісійну судову-автотехнічну експертизу, висновком якої за № 217/15 було встановлено, що водій трактора МТЗ-80 з сівалкою ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.22.5, 22.6 і 31.6(б)ПДР України. В даній дорожній обстановці водій трактора МТЗ-80 з сівалкою ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти цій дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.п.22.5, 22.6 і 31.6(б) ПДР України. В діях водія трактора МТЗ-80 з сівалкою ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п.22.5, 22.6 і 31.6(б) ПДР України, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
При цьому зазначено, що вихідні дані в частині зближення транспортних засобів є неспроможними з технічної точки зору. Однак зазначене не виключає того, що водій ОСОБА_7 не дотримався Правил дорожнього руху та в темний час доби рухався без необхідних світлових приборів, що не давало можливості водіям інших ТЗ своєчасно виявити причіпний пристрій на проїжджій частині дороги.
Обвинувачений вважає недопустимим висновок судово-медичної експертизи № 381-ИЗ/14. Проте такі доводи є неспроможними, оскільки відповідно до вказаного висновку експерт попереджався про кримінальну відповідальність, ознайомлений з правами та обов`язками. Крім того, 12.08.2014 року винесено постанову заступником начальника СВ Борівського РВ ГУМВС України в Харківській області про призначення судово-медичної експертизи з відповідним формулюванням питань експерту і в якій зазначено, що для проведення експертизи, надається медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_8 . На підставі судово-медичного вивчення історії хвороби № 2056/277 експертом було складено висновок № 381-ИЗ/14, висновки якого не викликають сумнівів. Судом було також допитано експерта, який проводив дану експертизу. Апелянт зазначає, що в матеріалах відсутні супровідні документи про направлення медичних документів і рентген знімків експерту, у висновку немає жодних даних про направлення медичних документів. Але як вбачається з дослідницької частини висновку дослідження проведено на підставі медичної документації. При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості при необхідності звертатися до слідчого із клопотанням про витребування тих чи інших документів, надання інформації щодо проведеної експертизи. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наданої оцінки вказаному висновку експерта, який є належним доказом у кримінальному провадженні.
На підставі ухвали слідчого судді від 31.07.2015 року за клопотанням захисника обвинуваченого було призначено комісійну експертизу, висновком якої за № 14134/15-52 встановлено, що дії водія ОСОБА_10 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, а в діях водія ОСОБА_7 в даній обстановці невідповідностей вимогам ПДР, що створювали умови виникнення ДТП, з технічної точки зору не вбачається, зазначено, що водій ОСОБА_7 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення мопеда з лівим колесом сівалки. Разом з тим у вказаному висновку зазначено, що для встановлення причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_10 і ОСОБА_7 та виникненням ДТП необхідна оцінка всіх доказів по справі. Судом першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, даний висновок оцінюється критично, оскільки він суперечить іншим доказам по справі у їх сукупності.
Обвинувачений вказує про порушення Правил дорожнього руху іншим водієм ОСОБА_10 . Судом вказане було враховано, оскільки відповідно до висновку експертизи № 17751/16-52/9947/17-52 в діях обох учасників ДТП було встановлено недотримання Правил дорожнього руху України. Крім того, під час проведення останньої експертизи було встановлено, що транспортування сівалки агрегатованої трактором в темну пору доби без погодження з органами Державтоінспекції суперечить вимогам Правил дорожнього руху, при цьому в діях обох учасників ДТП вбачаються невідповідності вимогам ПДР з технічної точки зору. Матеріали щодо іншого водія ОСОБА_10 були виділені в окреме провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Наведені висновки судових експертиз у сукупності з іншими доказами у справі, показаннями потерпілої та свідків свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Судом першої інстанції надано правильну оцінку зазначеним доказам, враховано доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, обгрунтовано їх відхилено з наведенням відповідних мотивів. При призначенні покарання суд першої інстанції достатньою мірою врахував всі обставини, дані, що характеризують обвинуваченого та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України та є достатнім в даному випадку.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді