Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2712/21
1 - кс/490/1103/2022
У Х В А Л А

18 березня 2022 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золоте, Луганської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не працюючого, раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Згідно вказаного клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 09.04.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, діючи відповідно до спільно розробленого з невстановленими особами злочинного плану, однак не пізніше 25.11.2021р., придбав, у невстановлений спосіб, невстановлену кількість наркотичного засобу, який став зберігати з метою подальшого збуту в належному йому автомобілі «KIA RIO», д/н НОМЕР_1 .
25.11.2021р. в ході санкціонованого судом обшуку належного ОСОБА_6 автомобіля «KIA RIO», д/н НОМЕР_1 , виявлено та вилучено наркотичний засіб у невизначеній на теперішній час кількості, який ОСОБА_6 зберігав в автомобілі з метою його подальшого збуту шляхом залишення у спеціально визначених місцях (так звані «закладки») на території м. Одеси.
25.11.2021р. ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
25.11.2021р. слідчим повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
14.01.2022 року за результатами проведеного досудового розслідування ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу вчиненого у особливо великих розмірах та особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.лютого 2022 року № 2102-IX було запроваджено на території України воєнний стан.
Конвоювання підозрюваних під час воєнного стану до зали суду не можливо. Таким чином забезпечити особисту присутність ОСОБА_6 в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання не представляється можливим.
З метою дотримання вимог КПК України та забезпечення своєчасного розгляду клопотання 18.03.2022 року слідчим суддею було постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_6 при розгляді поданого клопотання.
Від участі в судовому засіданні в режимі відеокончференції ОСОБА_6 відмовився, про що свідчить його заява, що приєднана до матеріалів справи.
Таким чином, слідчим суддею було прийнято всі можливі під час воєнного стану заходи для участі підозрюваного при розгляді клопотання, однак ОСОБА_6 свідомо відмовився від участі в судовому засіданні з власної ініціативи.
Наведене у сукупності доводить, що в цьому випадку розгляд справи за відсутності обвинуваченого, хоча й прямо не передбачений діючим законодавством, тим не менш відповідає міжнародним стандартам справедливого судового розгляду та не призведе до порушення прав обвинуваченого.
Також, враховуючи, що під час судового засідання присутній захисник підозрюваного, то в цьому випадку розгляд справи за відсутності обвинуваченого забезпечує інтереси ефективного судового провадження і повністю забезпечує право на захит підозрюваного ОСОБА_6 .
Крім того, можливість розгляду в цьому випадку питання за відсутності обвинуваченого підтверджується правовою позицією, що викладена у пункті 5 Листа Верховного Суду від 03 березня 2022 року Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану /абзац 2 пункту 7/.
Також, Європейський Суд з Прав Людини у своїй прецедентній практиці запровадив підхід, відповідно до якого право брати особисту участь у слуханні прямо не передбачено ст. 6 Конвенції, але на це вказують предмет і мета цього положення, тому таке право має першорядне значення з точки зору досягнення інтересів справедливого правосуддя.

В той же час, це право не є абсолютним і ст. 6 Конвенції не буде порушена в разі відсутності обвинуваченого за умови:

1) обвинувачений прямо чи непрямо відмовився від цього права;

2) держава продемонструвала старанні, але безуспішні спроби вручити повідомлення;

Європейський Суд з Прав Людини також зазначив, що недоліки провадження за відсутності обвинуваченого /in absentia/ можуть бути виправлені шляхом гарантування засудженому права на перегляд вироку або новий розгляд справи ( рішення у справі Сейдовіч проти Італії, пункти 81-85).

Вищевикладене свідчить, що в даному випадку слідчим суддею було прийнято всі необхідні заходи для забезпечення участі ОСОБА_6 в судовому засіданні, однак останній свідомо відмовився від реалізації наданого йому права, то в даному випадку слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання за відсутності підозрюваного.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, зазначивши, що будь який інший більш м`який запобіжний захід із передбачених КПК України не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: рапортом УБН в Миколаївській області ДБН НП України від 17.11.2021р., стосовно причетності ОСОБА_6 та інших осіб до вчинення кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів; протоколом обшуку автомобіля «KIA RIO», д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 від 25.11.2021р., в ході якого було вилучено 150 згортків, що містять наркотичну речовину; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, в тому числі матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких ще не знято гриф секретності «таємно».
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0000117 від 09.04.2021р. відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
У своєму клопотанні прокурор зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Розуміючи наслідки вчиненого може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Окрім того, слідчим суддею враховано те що ОСОБА_6 офіційно не працює, не має законних джерел прибутку, в якості джерела доходу обрав для себе діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних речовин та зазначена протиправна діяльність підозрюваного була припинена лише завдяки діям правоохоронних органів. Вказане свідчить, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, тож не має законного джерела доходів, фактично його діяльність пов`язана з незаконним збутом наркотичних засобів і є його єдиним джерелом доходу; - особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - домашній арешт, оскільки ОСОБА_6 не надав документів, що підтверджують йго право власності на житло, або згоду власника на застосування до нього домашнього арешту за місцем його проживання; - застава, в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, оскільки враховуючи обсяги та об`єми вилучених під час обшуку наркотичних засобів можуть вказувати на достатньо великі розміри збуту наркотичних засобів та отримання достатньо великих прибутків від вказаної незаконної діяльності, що в свою чергу не зможе забезпечити підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що застава, передбачена в розмірах ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити підозрюваним ОСОБА_6 виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Частина 4 ст. 182 КПК України, вказує, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке посягає та підриває встановлений законодавством України порядок обігу наркотичних засобів, також вчиняється з корисливих мотивів, однак беручи до уваги, що достатньо великий обсяг слідчих дій вже проведено в ході досудового розслідування то слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 400 000 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 , обов`язків, передбачених цим Кодексом.
На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.05.2022 року включно з можливістю звільнення під заставу в сумі 400 000 грн. з покладенням обов`язків визначених в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1