Справа № 464/3066/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/939/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 464/3066/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Цюрупинського (Олешківського) району Херсонської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України, й призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 9106 грн 58 коп. судових витрат. Вирішено питання щодо речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він, за невстановлених слідством обставин, у невстановленому місці та час, діючи умисно з метою незаконного придбання та подальшого зберігання без мети збуту наркотичних засобів, розуміючи значення своїх дій та усвідомлюючи їх наслідки, незаконно придбав для власного вживання невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу та незаконно зберігав такий за місцем свого проживання без мети збуту.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 почав вживати шляхом куріння незаконно придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, після чого, розуміючи протиправний характер своїх дій, збирав особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме екстракт канабісу, який утворювався на приладах та ємностях для куріння канабісу, та також незаконно зберігав такий.
27.05.2019 близько 13:40 год. ОСОБА_5 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно зберігаючи за місцем проживання без мети збуту раніше незаконно придбані ним наркотичні засоби, був виявлений працівниками поліції, де в останнього було виявлено та вилучено: 8 пристроїв для подрібнення рослинної маси, в яких знаходилась подрібнена речовина темно-зеленого кольору, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів канабіс, масою 0,15 г, 0,12 г, 0,11 г, 0,10 г, 0,14 г, 0,46 г та 0,26 г; речовину зеленого кольору рослинного походження, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0,19 г, 0,14 г, 6,10 г, 0,65 г, 0,26 г, 0,21 г, 0,10 г, 0,47 г, 0,20 г, 0,13 г, а всього виявлено особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс загальною масою 9,79 г; 5 фрагментів фольги, на яких виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,0319 г; металеву трубку жовтого кольору, на якій виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,1016 г; металевий пристрій для куріння зеленого кольору, на якому виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,0936 г; металевий пристрій для куріння сіро-червоного кольору, на якому виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,1706 г; прозору безбарвну капельницю, в якій виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,1227 г; полімерний пристрій для куріння чорного кольору, на якій виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,0953 г; металеву трубку блідо-жовтого кольору, на якій виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,0810 г; полімерний пристрій для куріння зелено-жовто-червоного кольору, на якому виявлено нашарування речовини темного кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,3104 г; 2 фрагменти полімерних пляшок, в кожному з яких містились нашарування речовини темно-коричневого кольору, в якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,1287 г, а всього на вищевказаних предметах виявлено особливо небезпечної речовини екстракту канабісу, масою 1,1358 г.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник вважає протиправним проникнення слідчим до орендованого у громадянина ОСОБА_9 підзахисним ОСОБА_5 житла (без санкції суду, слідчого судді, без правової консультації особи із адвокатом), а сам огляд місця події, на думку захисника, є фактично нічим іншим ніж обшуком житла, та відповідно вилучені за результатами огляду місця події засоби, віднесені у подальшому експертизою до наркотичних, є здобутими з порушенням встановленого ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК України порядку, у зв`язку з чим усе перелічене є недопустимими доказами.
Вважає, що показання перелічених у вироку свідків (понятих та працівників поліції) також не можуть бути покладені в основу вироку з підстав незаконного проникнення до житла ОСОБА_5 і з підстав протиправної підміни проведеної слідчої дії (огляду) іншою (обшуком) з метою обходу потреби в отриманні санкції суду (слідчого судді) - дозволу на її проведення.
Також, стверджує, що до уваги необхідно прийняти той факт, що слідчі для проведення незаконної слідчої дії (огляду місця події) за підставу обрали звернення громадянки ОСОБА_10 , яка як беззаперечно встановлено у ході судового розгляду має проблеми із психічним здоров`ям, та в момент звернення потребувала невідкладної допомоги відповідного спеціаліста та подальшого лікування.
Захисник вважає, що у ході судового розгляду вину ОСОБА_5 не доведено, а отримані слідчим та прокурором докази є недопустимими, оскільки не встановлено: кому належать незаконно виявлені та вилучені у житлі наркотичні засоби - орендодавцю, орендарю чи членам їх сімей, або ж можливо третім особам, перебування яких у квартирі доведено, без з`ясування їх можливої причетності, що породжує сумніви на користь обвинуваченого та є ґрунтом для існування неперевірених версій.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 в судове засідання не прибули, про поважні причини неприбуття суду не повідомили, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується покладеними в основу вироку показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , рапортом від 27.05.2019 поліцейського ОСОБА_14 , заявою ОСОБА_5 від 27.05.2019, протоколом огляду місця події від 27.05.2019 та фототаблицею до нього, висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 3/798 від 20.08.2019.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 27.05.2019 і речей, що вилучені при цьому, так як така слідча дія проведена без умотивованої ухвали слідчого судді, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними та спростовуються наступним.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного мирно володіти своїм майном.

Положенням ч. 2 ст. 30 Конституції України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні пункту 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист особи від свавільного втручання державних органів. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 вбачається, що огляд місця події квартири за адресою: АДРЕСА_3 , проведено за участі та з дозволу володільців житла ОСОБА_5 (Т. 2 а.с. 17) та ОСОБА_18 , які проживали у цій квартирі спільно впродовж кількох років. Після отримання зазначеного дозволу слідчим у присутності понятих було проведено огляд місця події та складено відповідний протокол від 27 травня 2019 року. В ході слідчої дії ні поняті, ні інші учасники жодних зауважень не висловлювали.

Крім того, слід зазначити, що в ході огляду місця події ОСОБА_5 добровільно повідомив та в подальшому надав працівникам поліції наркотичні засоби та інші речі, призначені для їх вживання та зберігання.

Наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність такої згоди, оскільки були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність ОСОБА_5 висловлювати свою справжню думку.

Виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2018 року (справа № 536/1048/16-к).

А тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання доказу протоколу огляду місця події від 27 травня 2019 року недопустимим доказом, й відповідно не вбачає підтсав для визнання недопустимими усіх інших доказів, здобутих на підставі даного доказу як «плодів отруйного дерева», про що у своїх доводах вказує захисник.

Судом першої інстанції перевірено і версії сторони захисту щодо можливої причетності інших осіб до незаконного зберігання наркотичних засобів і такі не знайшли свого підтвердження.

Так, власник квартири АДРЕСА_4 , у якій проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , пояснив у суді першої інстанції, що перед здачею квартири в оренду в такій не було жодних заборонених речей, зокрема наркотичних засобів, а після попередніх мешканців у квартирі проводилося генеральне прибирання.

Крім того, ОСОБА_10 співмешканка ОСОБА_5 повідомила працівникам поліції про те, що ОСОБА_5 зберігав за вказаною адресою наркотичні засоби, що і слугувало підставою для внесення відомостей до ЄРДР, тобто проведення досудового розслідування.

Тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин справи та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Щодо покарання, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: обране з врахуванням того, що ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення, яке на даний час відноситься до кримінальних проступків, особи обвинуваченого, який неодружений, на медичних обліках не перебуває, судимості не має, позитивно характеризується за місцем проживання, та призначено мінімальне покарання в межах санкції інкримінованої ОСОБА_5 частини статті, в редакції, що діяла на момент вчинення, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим й вмотивованим, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4