Справа №295/852/22
УХВАЛА
щодо продовження строку тримання під вартою

16.02.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3

слідчої Житомирського РУП ОСОБА_4

захисника- адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003098 від 16.06.2015 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідча звернулась з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 11.03.2022 року.
В клопотанні слідча вказала що в провадженні СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0003098 від 16.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 345 КК України.
22.01.2022 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.02.2022 року.
В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі; підозрюваний не є особою похилого віку або такою, що потребує лікування; перебував в розшуку. Всі ці доводи, на думку слідчої, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідча зазначила, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 19.02.2022 року, проте до вказаного строку внаслідок складності провадження закінчити досудове розслідування не представляється можливим.
Беручи до уваги викладене, слідча в клопотанні вказує, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню указаних ризиків, а тому просила продовжити строк дії попереднього запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задоволити. Пояснив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були заявлені, не зменшились, досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено.
Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав викладених в ньому. Зазначила, що в кримінальному провадженні, в тому числі і за участі підозрюваного, не проводились слідчі дії, у зв`язку з тим, що слідчі перебували на лікарняному.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Вказав, що протягом часу перебування під вартою з ним не проводилась ні одна слідча дія.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно його підзахисного. Вважає клопотання слідчого немотивованим, неаргументованим, таким, що не відповідає вимогам КПК України. Пояснив, що ОСОБА_6 визнає свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 КК України. Зауважив, що за даною статею закінчуються строки притягнення до відповідальності, у зв`язку з чим стороною захисту буде підготовлено клопотання до суду про закриття кримінального провадження. Зазначив, що за період перебування під вартою ОСОБА_6 стороною обвинувачення слідчі дії не проводились взагалі. Вважає, що подальше тримання ОСОБА_6 під вартою є невиправданим. Просив застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчими Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003098 від 16.06.2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 345 КК України.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, а саме до 19.02.2022 року.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних корисливих злочинів, поєднаних з насильством, а також щодо працівників правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням цими працівниками службових обов`язків, які згідно правил ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 345 КК України) та тяжким злочином (ч. 2 ст. 186 КК України), а також те, що за вчинення таких злочинів КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років (ч. 1 ст. 345 КК України) та до шести років (ч. 2 ст. 186 КК України), підтверджено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення.
На час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя дійшла висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам і тримання ОСОБА_6 під вартою на такій стадії досудового розслідування є виправданим.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з прав людини (далі за текстом Конвенції) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. В пункті 3 цієї ж статті передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Європейський суд з прав людини неодноразово за наслідками розгляду справ заявників проти України констатував порушення пункту 3 статті 5 Конвенції з прав людини під час розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою, зокрема, у справах, "Єлоєв проти України", "Харченко проти України", "Ігнатов проти України".
У рішенні від 15.12.2016 року по справі "Ігнатов проти України" Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 1 статті 5 Конвенції у зв`язку з відсутністю в ухвалі районного суду від 01 жовтня 2013 року будь-якого обґрунтування для продовження строку тримання заявника під вартою.
В рішенні ЄСПЛ "Харченко проти України" від 10.02.2011 року вказано, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Надалі прокурори і суди, продовжуючи строк тримання заявника під вартою, не наводили підстави своїх рішень, а лише посилалися на відповідність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. справу "Єлоєв проти України", п. 60). Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (п. 80 Рішення).
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 30.01.2020 року у пілотному рішенні "Сукачов проти України" ЄСПЛ вказав на заходи загального характеру, які Україна має вжити протягом 18 місяців. Так у п.147 даного рішення зазначено, що проблема переповненості протягом попереднього ув`язнення тісно пов`язана з іншою проблемою, яка часто виявляється у рішеннях проти України стосовно скарг відповідно до статті 5, а саме, надмірною тривалістю попереднього ув`язнення. Зокрема, він неодноразово визнавав порушення статті 5 § 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного виправдання як для коротких, так і для довгих періодів попереднього ув`язнення в Україні (див., наприклад, Kharchenko v. Ukraine, no. 40107/02, § 99, 10 лютого 2011; Komarova v. Ukraine, № 13371/06, §§ 77-81, 16 травня 2013; Osakovskiy v. Ukraine, № 13406/06, §§ 82-85, 17 липня 2014; Yaroshovets and Others v. Ukraine, №№ 74820/10 та 4 інших, §§ 123-28, 3 грудня 2015; Ignatov v. Ukraine, № 40583/15, §§ 40-42, 15 грудня 2016; Zherdev v. Ukraine, № 34015/07, §§ 121-24, 27 квітня 2017; Makarenko v. Ukraine, № 622/11, §§ 91-94, 30 січня 2018; та Krivolapov v. Ukraine, № 5406/07, §§ 106-08, 2 жовтня 2018).
На сьогодні Суд визнав порушення статті 5 § 3 Конвенції у більш ніж дев`яноста справах проти України.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
В пункті 17 вказаного листа міститься роз`яснення, що слідчому судді необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
У клопотанні про продовження тримання обов`язково повинно бути зазначено: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Розгляд такого клопотання здійснюється у порядку ст. 200 КПК.
Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Дослідивши зміст клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що в ньому абсолютно відсутній виклад обставин та їх обґрунтування, які свідчать, що ризики, які були заявлені при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не зменшились, відсутні і доводи, які б вказували на те, що з`явились нові ризики, які попередньо не були заявлені. Відсутнє обґрунтування неможливості застосування щодо підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.
Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведені обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. Фактично єдиними доводами, на які посилається прокурор, щодо необхідності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, є обґрунтованість підозри та тяжкість вчиненого злочину. На переконання слідчого судді вказані обставини не є безумовною підставою для продовження тримання ОСОБА_6 під вартою. Запобіжний захід за своїм змістом не є мірою відповідальності за можливе вчинення кримінального правопорушення. На даній стадії будь-яка особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде встановлено вироком суду, а відтак обмеження права на свободу та особисту недоторканість, в тому числі тримання під вартою, має застосовуватись у виняткових випадках за наявності для того обґрунтованих та беззаперечних підстав.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що протягом 30 днів перебування ОСОБА_6 під вартою сторона обвинувачення фактично взагалі не проводила досудове розслідування, яке триває з 2015 року, в тому числі, не проводились слідчі дії і за участі самого підозрюваного, що ставить під сумнів необхідність подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою. Не є переконливими доводи слідчого щодо неможливість проведення слідчих дій протягом 30 днів, оскільки слідчі перебували на лікарняному, оскільки вказане не може бути виправданням для тримання підозрюваного під вартою.
Слідчим суддею встановлено, що протягом декількох років поспіль підозрюваний проживав в смт Клавдієво-Тарасове Київської області з цивільною дружиною, що стороною обвинувачення не спростовано, з 2018 року в даному населеному пункті на ім`я його матері, яка фактично проживає в Житомирській області, придбано житловий будинок, в якому, за її показами, після проведення ремонту мав проживати син з дружиною, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний частково визнає свою причетність до скоєного. Не є безпідставними також доводи захисника, що за ст. 345 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 , закінчуються строки притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, відсутність переконливих доводів сторони обвинувачення щодо виправдання подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово без застосування електронних засобів контролю.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрювану обов`язки, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_6 обов`язки, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти доведеним ризикам, оскільки за умовами даного запобіжного заходу підозрюваний зобов`язаний перебувати цілодобово в конкретно визначеному місці проживання, що повністю нівелює заявлені ризики, а у разі не дотримання його умов, сторона обвинувачення має право ініціювати перед слідчим суддею питання про зміну запобіжного заходу на більш суворий.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що до моменту затримання підозрюваний фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 , а тому слідчий суддя визначає місце перебування під домашнім арештом саме за цією адресою.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_6 залишати цілодобово місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування на 20 днів до 11.03.2022 року (включно), який обраховується з моменту закінчення строку дії ухвали слідчого судді від 22.01.2022 року про застосування запобіжного заходу, починаючи з 20.02.2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2. уникати від спілкування зі свідками чи потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до 11.03.2022 року.

По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до ГУНП в Київській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21.02.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1