Єдиний унікальний номер 205/4749/21
У Х В А Л А

28 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000065 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.
В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, його захисника, приходить до наступного висновку.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 10.04.2022 року.
Суд погоджується, що прокурором на даній стадії судового розгляду не було надано переконливих та належних доказів щодо існування ризиків, встановлених ст.177 КПК України.
При тому, що главою 18 КПК України передбачено, що незалежно від стадії судового розгляду обов`язок доказування щодо необхідності застосування конкретного запобіжного заходу, наявності ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу покладається саме на прокурора.
Крім того, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».
Суд також вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі, не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а саме, з 11.03.2021 року. На це посилається у своєму рішенні і ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії» вкотре нагадавши, що лише сам по собі факт обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою у період проведення судового розгляду.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, у нього є постійне місце проживання у м. Дніпро, під вартою перебуває з 11 березня 2021 року, що є достатнім строком для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню.
Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він має місце проживання в м. Дніпро, тому суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, оскільки продовжує існувати ризик переховування від суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 177, 181, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного захисту задовольнити частково.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк судового розгляду, але не більше 60 днів до 24-00 години 27 квітня 2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1.Не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.00 години до 06.00 години без дозволу суду та відповідно до комендантської години встановленої рішенням Дніпропетровського регіонального штабу.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.
Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4».
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1