Справа № 405/2742/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників управління з питань захисту прав дітей

Міської ради м. Кропивницького: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників сектору ювенальної превенції

відділу превенції патрульної поліції:

Кропивницького ВП ГУНП

в Кіровоградській області: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_13 ,

обвинувачених: н/л ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 10.03.2021 року за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, ромської національності, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Мар`янівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.02.2010 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 25.12.2013 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 27.03.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.07.2014 року вирок змінено, виключено з мотивувальної частини вказівку на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину повторно. Звільнений 25.10.2016 року по відбуттю строку покарання,

- 16.05.2017 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений 13.03.2009 року на підставі постанови Прилуцького районного суду Чернігівської області від 05.03.2009 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 28 днів;

- 21.12.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

н/л ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

10.03.2021 близько 01:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із неповнолітнім ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились біля входу до кафе «Лісова пісня», що за адресою: м. Кропивницький, вул. Преображенська, 15.

Припускаючи, що потерпілий ОСОБА_5 може мати при собі грошові кошти та інші матеріальні цінності, у ОСОБА_15 та неповнолітнього ОСОБА_14 виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, перебуваючи біля входу до кафе «Лісова пісня», за вищевказаною адресою, ОСОБА_15 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_14 , підійшли ззаду до потерпілого ОСОБА_5 , якому ОСОБА_15 наніс один удар ногою в спину, від якого потерпілий ОСОБА_5 втративши рівновагу впав на землю.

Продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, подолавши супротив потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився на землі, ОСОБА_15 наніс удар кулаком в праву верхню частину голови, від якого потерпілий ОСОБА_5 втратив свідомість.

Після чого, ОСОБА_15 , спільно з неповнолітнім ОСОБА_14 , продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, подавивши у ОСОБА_5 волю до опору, заволоділи мобільним телефоном марки «Nokia 3.2», (ТА-1156) ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 1810 грн. 42 коп., зв`язкою ключів та пачкою цигарок «Прилуки», які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

В подальшому з місця вчинення злочину ОСОБА_15 та неповнолітній ОСОБА_14 зникли, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_5 на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому матеріальних збитків на суму 1810 грн. 42 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений неповнолітній ОСОБА_14 вину у вчиненому правопорушенні визнав та показав, що 10.03.2021 року він зайшов до кафе «Лісова пісня», там був з потерпілим та ОСОБА_15 , якого бачив до цього пару разів. Разом випили пива. ОСОБА_15 запропонував йому забрати в потерпілого речі, конкретно що будуть робити і як не обговорювали та не домовлялись. Коли кафе зачинялось, то вони всі вийшли. Потерпілий викликав таксі. Вони відійшли від нього, після чого побачили, що у потерпілого не дешевий мобільний телефон. ОСОБА_15 нічого йому не говорячи, одягнув маску, підбіг до потерпілого та ударив його ногою у спину, від чого останній упав. В цей час, у потерпілого випав мобільний телефон з рук на землю. Він, розумів, що телефон потерпілого, однак, взяв його. Також, вказав, що після того як потерпілий впав на землю, ОСОБА_15 продовжував наносити удари останньому. Він стояв біля ОСОБА_15 , жодних дій щодо припинення побиття потерпілого ОСОБА_15 не вчиняв. Після чого, ОСОБА_15 обшукав потерпілого та забрав у нього ключі та цигарки. Коли під`їхало таксі, то водій почав їм кричати, щоб вони віддали речі потерпілого, однак, вони не послухали та пішли. Коли працівники поліції їх затримали, то у нього вилучили мобільний телефон, а у ОСОБА_15 ключі та цигарки.

Обвинувачений ОСОБА_15 вину у вчиненому правопорушенні не визнав в повному обсязі, відмовився надавати покази в судовому засіданні на підставі ст.63 Конституції України. Під час судових дебатів вказав, що його дії підпадають під кваліфікацію ст.125 КК України.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_15 своєї провини у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, вина обвинувачених доводиться зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг дослідження яких визначений судом з урахуванням думки учасників судового провадження:

- показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав, що 09.-10.03.2021 року біля першої ночі знаходився в барі «Лісова пісня», де вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Коли вийшов з бару, то зупинився біля входу та викликав собі таксі. Після чого, відчув удар в спину, від якого він впав на землю, закрив руками голову. Після того, як відкрив руки, то побачив ОСОБА_16 , з яким спілкувався у барі та сидів за одним столом. Після чого, ОСОБА_17 ще раз його ударив рукою в голову вище виска, через що він втратив свідомість. Вказав, що ОСОБА_18 він не бачив. Прийшовши до тями, він піднявся та виявив зникнення мобільного телефону, цигарок та ключів від квартири. Він направився в бік центу, його зупинив патруль, якому він повідомив про подію, що трапилась з ним. Після чого, він разом з поліцейськими поїхав в район супермаркету «Сільпо», де останні затримали двох осіб, а саме: ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , у яких вилучили його речі. У ОСОБА_15 вилучили цигарки та ключі, а у ОСОБА_14 мобільний телефон. Покарання залишив на розсуд суду.

- показами свідка ОСОБА_19 , згідно яких вночі близько 01:00 год. він на автомобілі припаркувався навпроти кафе «Лісова пісня», так як забирав суші. З кафе вийшов чоловік. До нього підійшло двоє осіб, яких впізнав в залі суду як обвинувачених. ОСОБА_15 наніс два чи три удари, від яких потерпілий впав. ОСОБА_14 підняв з землі мобільний телефон, який випав з рук потерпілого, коли він падав. ОСОБА_15 вдарив потерпілого ще раз, обшукав його і пішов. Він сказав чоловікам, щоб ті повернули мобільний телефон, однак, вони розвернулись і пішли в сторону вул. Набережної. Він подзвонив до поліції та поїхав за чоловіками. Коли обвинувачені побачили автомобіль поліцейських, то звернули в арку.

- показами свідка ОСОБА_20 , згідно яких 10.03.2021 перебував в екіпажі «Ліана» на чергуванні. Близько 1 год. ночі отримали повідомлення про грабіж біля кафе «Лісова пісня». Так, двоє невідомих осіб вдарили потерпілого і заволоділи його майном. Один з нападників був з рюкзаком. Вони їхали на службовому автомобілі по В. Перспективній в сторону вул. Набережної, побачили як йдуть двоє осіб чоловічої статті, один з них був з рюкзаком. Чоловіки, побачивши автомобіль, прискорили рух і звернули в арку. Вони зупинили чоловіків та повідомили їм про причину зупинки. При огляді у ОСОБА_15 в рюкзаку виявили ключі з брелком і цигарки, у ОСОБА_14 виявили телефон. Потім з іншим екіпажем приїхав потерпілий, який впізнав свої речі. Після чого, йому була викликана швидка допомога.

- протоколом огляду місця події від 10.03.2021, з фото таблицею до нього, в ході якого, в присутності двох понятих, за участі потерпілого ОСОБА_5 оглянуто відкриту ділянку місцевості, а саме: відрізок тротуару, що прилягає до входу в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де було здійснено розбійний напад на потерпілого (а.к.п.16-17).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.03.2021, згідно якого, серед чотирьох осіб, потерпілий ОСОБА_5 за загальними та індивідуальними ознаками обличчя, формою голови, розміром очей, одягом, показав особу, під номером 1, якою є ОСОБА_15 , який 10.03.2021 близько 01:00 год. біля кафе «Лісова пісня» вчинив напад поєднаний з насильством , яке є небезпечним для життя та здоров`я, після чого заволодів його майном (а.к.п.24-28).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2021 року, згідно якого, серед чотирьох осіб, потерпілий ОСОБА_5 за формою обличчя, носу, зачіскою, показав на особу, під номером 3, якою є ОСОБА_14 , який 10.03.2021 був разом з особою, яка вчинила відносно нього напад (а.к.п.29-32).

- висновком судово медичної експертизи №1 від 10.07.2020 року, згідно з яким у ОСОБА_5 на момент огляду будь яких ушкоджень у вигляді синців, саден, ран не виявлено (а.к.п.34).

- протокол проведення слідчого експерименту від 09.04.2021, згідно якого у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_21 , розповів про подію, що мала місце 10.03.2021. Так, він відпочивав в кафе «Лісова пісня» з двома особами чоловічої статті, один з них був йому малознайомим та мав прізвисько « ОСОБА_22 ». Вони разом вживали алкогольні напої. Коли вийшов з бару, то зупинився біля входу та викликав собі таксі. Після чого, відчув удар в спину, від якого він впав на землю на лівий бік та відразу закрив руками голову. Після чого, повернувшись праворуч, прибрав руки від голови, та побачив над собою невідомого чоловіка в комуфляжних штанах, який кулаком наніс йму удар в голову з правої сторони. від чого він втратив свідомість. Прийшовши до тями, він піднявся та виявив зникнення мобільного телефону, цигарок та ключів від квартири (а.к.п.35-38).

- висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/112-21/2226-ТВ від 16.03.2021 року, згідно якого ринкова вартість станом цін на 10.03.2021 наданого на дослідження мобільного телефону «Nokia 3.2», (ТА-1156) ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору , який був придбаний в новому стані, в листопаді 2020, який знаходився у гарному технічно справному стані, використовувався за призначенням, без механічних пошкоджень, викрадений без комплектуючих складає 810,42 грн. (а.к.п.51-57).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2021 року, згідно якого, серед чотирьох осіб, свідок ОСОБА_19 за формою обличчя, носу, зачіскою показав на невідому йому особу під номером 3, якою є ОСОБА_15 , який 10.03.2021 близько 01:00 год. перебуваючи біля кафе «Лісова пісня по вул. Преображенській в м. Кропивницький спричинив чоловікові тілесні ушкодження та нишпорив в його кишенях (а.к.п.68-71).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2021 року, згідно якого, серед чотирьох осіб, свідок ОСОБА_19 за формою обличчя, носу, зачіскою показав на невідому йому особу під номером 3, якою є ОСОБА_14 , який 10.03.2021 близько 01:00 год. перебуваючи біля кафе «Лісова пісня» по вул. Преображенській в м. Кропивницький забрав телефон, який випав з кишені чоловіка, якому наносили тілесні ушкодження (а.к.п.72-75).

- протоколом огляду предмету від 10.03.2021, згідно якого оглянуто конверт, в середині якого знаходиться оптичний диск, який було переглянуто в судовому засіданні, на якому міститься 8 відеофайлів з камери відео спостереження, які розташовані на території «Лісової пісні». З відеозапису №1_01_ R_0000 вбачається як о 00:53 год. 10.03.2021 на тротуарі знаходиться особа чоловічої статті (потерпілий), особа №1, який тримає в руках предмет, зовні схожий на мобільний телефон. В подальшому видно як в 00:54 год. потерпілому наноситься удар ногою по спині, від якого він втрачає рівновагу та падає на землю, предмет зовні схожий на мобільний телефон також падає на землю. В цей час, до нього підходить особа чоловічої статті, одягнена в комуфляжні штани та світле взуття особа №2, яка підійшовши нахилилась над потерпілим та через секунду підходить ще одна особа чоловічої статті особа №3. яка тримає в руках сигарету, одягнена в курточку темного кольору, взуття темного кольору з білою підошвою. Особа №3 ходить кругами біля потерпілого, після чого піднімає з землі предмет, зовні схожий на мобільний телефон, який кладе собі до кишені. Після чого, особа №3 відходить від потерпілого та через дві секунди відходить від потерпілого особа №2 .

На відео файлі з назвою «3_02_R_0000» міститься запис як о 00:39 год. 10.03.2021 поміж барну стінку проходить особа чоловічої статі (потерпілий), особа №1. Біля барної стійки стоїть особа чоловічої статті, одягнена в курточку світлого кольору, камуфляжні штани та світле взуття, з білою підошвою, особа №2, та особа чоловічої статті, одягнена в курточку темного кольору, взуття темного кольору з білою підошвою, особа №3. Особа №1 проходячи повз особу №2 та особу №3, сказавши декілька слів пішла далі (а.к.п.86-89, 90).

Приведені вище та дослідженні судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення обвинуваченими н/лОСОБА_14 та ОСОБА_15 інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
Не є документом в розумінні ст.99 КПК України, на який посилався прокурор під час судового розгляду та доказом у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.03.2021 (а.к.п.15).

У відповідності до ст. 67 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.187 КК України є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах проти власності» зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування тощо.
Крім того, у висновках, що містяться у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14 листопада 2013 року № 5-35кс13 щодо розмежування розбою від грабежу зазначено, що розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.
Напад складається з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння майном. Властивістю нападу є включення, «вплетення» в нього насильства дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування(фізичне або психічне насильство) наповнюється якісно іншим змістом набувають ознак розбійного нападу.
У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею. Метою такого насильства є намір відразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь.
У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило, є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які навіть за відсутності реального застосування насильства свідчать про розбій.
Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним.
Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має факультативне, другорядне, хоч обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення; в умислі винного воно не є переважаючим чинником.
Отже, прояв ознак розбою та грабежу, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_15 заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується дослідженими судом письмовими доказами по провадженню, показаннями потерпілого, свідків, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів в їх правдивості.
Вина обвинувачених підтверджується показами свідка ОСОБА_19 , який детально, послідовно показав про обставини вчинення нападу обвинуваченими на потерпілого, зазначив про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та про їх подальші дії направлені на заволодіння майном потерпілого. При цьому покази зазначеного свідка повністю узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_5 , наданими в судовому засіданні та при проведенні слідчого експерименту за його участю, в ході проведення якого останній розказав та показав про обставини вчинення обвинуваченими нападу відносно нього та про втрату свідомості в результаті спричинення удару.
Також, покази потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_19 з приводу того, що особа, яка наносила потерпілому тілесні ушкодження була одягнута в комуфляжні штани, та після удару потерпілого нишпорила в його кишенях, а інша особа чоловічої статті підняла мобільний телефон з землі, після того, як потерпілий впав, узгоджуються з відеозаписами з камер відео спостереження, на яких зображені обвинувачені, а саме: на відео файлі з назвою «3_02_R_0000», 39:55 хв. ОСОБА_15 та н/лОСОБА_14 стоять біля барної стійки, ОСОБА_15 був одягнутий в комуфляжні штани, ОСОБА_14 - в чорні. На відео файлі під назвою №1_01_ R_0000 на 53:59 хв. видно як потерпілий виходить з кафе «Лісова пісня» на тротуар, стоїть та тримає в руках мобільний телефон. Після чого, на 54:49 хв. особа чоловічої статті, яка одягнута в комуфляжні штани наносить потерпілому удар в спину, він чого останній падає. В цей час, підходить ще одна особа чоловічої статті, яка тримала цигарку та підняла мобільний телефон з землі, який випав у потерпілого. Потім чоловіки відходять.

Досліджені судом докази по провадженню повністю викривають обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, оскільки, на думку суду, сукупність умисних, послідовних, цілеспрямованих дій обвинувачених, а саме: використання обвинуваченими темного часу доби за відсутності інших осіб, вибір потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, що фактично унеможливлювало його спротив злочинним діям, раптовість та не спровокованість їх дій, напад на потерпілого з положення ззаду, що супроводжувалось ударом в спину, в результаті спричинення якого потерпілий впав на землю, завдання при цьому останньому тілесного ушкодження шляхом нанесення удару в голову з права, від чого потерпілий втратив свідомість, воля до спротиву якого вже була подавлена, що вказує на агресивно-насильницький характер дій обвинувачених та свідчать про наявність та спрямованість умислу ОСОБА_15 та н/л ОСОБА_14 на розбійний напад на потерпілого.
При цьому, про наявність в діях ОСОБА_15 та н/л ОСОБА_14 попередньої змови на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, домовленість у яких виникла до початку вчинення злочину, вказує узгодженість їх поведінки та дій до, під час та після розбою. Так, обвинувачений ОСОБА_15 наніс удар ногою в спину потерпілому, від чого останній впав. Обвинувачений ОСОБА_14 в цей час підбіг до потерпілого та забрав телефон, який випав з рук останнього на землю, а ОСОБА_15 відразу наніс ще один удар потерпілому та забрав з його кишень цигарки і зв`язку ключів, після чого, разом зникли.
Враховуючи наведене, суд вважає що обвинувачення інкриміноване н/л ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знайшло своє підтвердження під час судового розгляду і їх дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_15 на ст.125 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання н/л ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Н/л ОСОБА_14 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким злочином, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується позитивно, , не одружений, утриманців не має, на обліку в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» не перебуває. Згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» н/л ОСОБА_14 в жовтні 2020 року звертався до дитячого лікаря психіатра, діагноз не встановлений.
Згідно висновку судово психіатричного експерта №131 від 30.03.2021 ОСОБА_14 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_14 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Згідно акту обстеження умов проживання служби у справах дітей ВК КМР від 14.04.2021 неповнолітньому ОСОБА_14 створені належні умови проживання, неповнолітній проживає сумісно з матір`ю та сестрою, наявні комунальні зручності, у кімнатах є меблі та побутова техніка, наявні одяг, продукти харчування та речі повсякденного вжитку, є місце для відпочинку.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої сектором ювенальної пробації м. Кропивницького філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області неповнолітній ОСОБА_14 має базову загальну середню освіту, у 2019 році закінчив 9 класів НВО «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 - центр дитячої та юнацької творчості «Оберіг». Не працевлаштований, однак, найближчим часом планує здобути професійно технічну освіту та працювати за фахом. Зі слів обвинуваченого не має потреби в додаткових коштах на задоволення базових потреб, родина фінансово стабільна, він перебуває на утримані матері. Стосунки у родині ґрунтують на загальноприйнятих засадах, з повагою ставляться один до одного. Батьки неповнолітнього розлучені. Зі слів матері у період з 2009 року по теперішній час вона самостійно займається вихованням та всебічним забезпеченням власних дітей, батько обвинуваченого не цікавиться життям дитини, проявляє байдужість, не спілкуються. Факту наявності конфліктних ситуацій у родині з матір`ю та сестрою обвинувачений неповнолітній заперечує.
Обвинувачений ОСОБА_14 характеризується як людина адекватна , здатна розуміти себе та свої вчинки, легко йде на контакт. Спроб маніпуляцій та агресії у ході спілкування не проявляв. Індивідуально комунікативні особливості поведінки на достатньому рівні. У ході спілкування не проявляв фізичної та вербальної агресії, переконаний, що будь який конфлікт можливо врегулювати словесно. Зі слів матері ОСОБА_14 характеризується як спокійна та врівноважена людина.
Неповнолітній ОСОБА_14 повністю усвідомлює всю серйозність вчиненого кримінального правопорушення, не применшує наслідків своєї поведінки, має почуття провини.
Неповнолітній демонструє рішучість у намірах змінити власну поведінку, повністю усвідомлює серйозність вчиненого, не має залежностей, соціально адаптований, має сильну стабільну підтримку з боку матері, має чітко визначені плани на майбутнє, прагне до самовдосконалення.
Згідно з висновком органу пробації результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення не становить високого рівню небезпеки для суспільства. З метою мінімізації ризику вчинення повторного кримінального правопорушення рекомендовано проведення індивідуально колекційної роботи із залученням волонтерів пробації, спрямованої на активізацію процесу мотиваційної діяльності задля недопущення вчинення повторного кримінального правопорушення у майбутньому, формування позитивних стратегій подання життєвих негараздів та мотивації до здобуття освіти.

Обставинами, пом`якшуючими покарання неповнолітнього ОСОБА_14 , у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, обтяжуючих покарання неповнолітнього ОСОБА_14 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При прийнятті процесуального рішення суд також бере до уваги висновки представників служби у справах дітей Кіровоградської міської ради та представника Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, пояснення законного представника.

Згідно пояснень представника Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького ОСОБА_14 проживає разом з матір`ю та сестрою,на обліку не перебуває.
Представник сектору ювенальної превенції відділу превенції патрульної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області вказав, що ОСОБА_14 не перебував на обліку в поліції. З останнім проведено профбесіду.

Законний представник вказала, що її син ОСОБА_14 усвідомив наслідки вчиненого злочину, щиро кається, з останнім проводилась бесіда, на що останній вказав, що вчинене ним діяння не повториться.

Так, у відповідності до тлумачення рішення Конституційного суду України №15-рп/2004 від 02.11.2005 року, щодо поняття справедливості призначення кримінальних покарань, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є безумовною підставою недискримінаційного підходу та неупередженості суду, що означає не тільки передбачений законом склад злочину та рамки покарання, а і те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Суд вважає за необхідне вирішуючи питання призначення покарання застосувати практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію з прав людини, як джерело права. У відповідності до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року, таким є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), справа «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), де Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А тому для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» (рішення від 30.10.2014 року), слідує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати серед інших чинників, характер та суворість застосування стягнень.
Враховуючи вище зазначене, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого н/л ОСОБА_14 злочину, з урахування особи винного, який вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, визнав повністю свою вину у його скоєнні, щиросердно покаявся та сприяв розслідуванню злочину, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та за місцем навчання, те, що неповнолітній до кримінальної відповідальності не притягувався, що в сукупності з обставинами кримінального провадження, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_14 після вчинення злочину, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_14 може бути застосовано ст. 69 КК України, яка регламентує призначення покарання, нижче від найнижчої межі ніж передбачено законом, тобто санкцією ч.2 ст.187 КК України.
Також, беручи до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_14 кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної статті, без ізоляції від суспільства та з призначенням випробування з іспитовим строком та з визначенням у відповідності до ч.1 ст.75, ст.76, 104 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд зазначає, що судом не може бути застосовано додатковий вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.187 КК України у виді конфіскації майна до неповнолітнього ОСОБА_14 , оскільки ст. 98 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітніх.

ОСОБА_15 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким злочином, не одружений, утриманців не має, на обліках в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» та КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» не перебуває. Згідно довідки КНП «Маловисківська центральна районна лікарня» на диспансерному обліку в кабінеті нарколога та в кабінеті психіатра Маловисківської ЦРЛ не перебуває,не працює, раніше неодноразово судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , у відповідності до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_15 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховуючи, що останній має не зняту та непогашену судимість, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, суд вважає що його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, з призначенням покарання в межах санкції ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі з конфіскацією особистого майна, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_15 нового кримінального правопорушення та його перевиховання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі ст. 124 КПК України витрати за проведення експертних досліджень в сумі 980,70 грн. підлягають стягненню з неповнолітнього ОСОБА_14 та ОСОБА_15 по 490,35 гривень на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Неповнолітнього ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і призначити покарання, з врахуванням положень ст.69 КК України, у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 / два / роки, поклавши на нього обов`язки, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
та п.4 ч.2 ст.76 КК України:
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід відносно неповнолітнього ОСОБА_14 по день набрання вироком законної сили залишити у виді домашнього арешту, що полягає в забороні в період часу з 18:00 год. по 07:00 год. залишати квартиру під АДРЕСА_4 .

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років 6 /шість/ місяців, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
Строк відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з 10.03.2021, з моменту затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_15 по день набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:
- картонну коробку від мобільного телефону марки «Nokia 3.2», мобільний телефон марки Nokia 3.2», (ТА-1156) ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , зв`язку ключів (4 ключа та 1 магнітний ключ), пачку від сигарет «Прилуки» з 2 сигаретами «Прилуки», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому як йому належні,

- оптичний DVD-R диск марки «ALERUS» з відеозаписами за 10.03.2021 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження,

- мобільний телефон марки «Lenovo», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , сірого кольору, вилучений 10.03.2021 у ОСОБА_15 конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_14 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 490 /чотириста дев`яносто/ гривень 35 копійок.
Стягнути з ОСОБА_15 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 490 /чотириста дев`яносто/ гривень 35 копійок.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_23