Справа №591/3988/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/12/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2021 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА :

У кримінальному провадженні №0000574 від 16.10.2020 року, яке перебуває в провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

22 червня 2021 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №000574 було відмовлено, клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою та передчасною, просив її скасувати та обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що слідчим було порушено територіальну підсудність, а тому клопотання слідчого, на думку захисника ОСОБА_7 повинно було подаватись до Октябрського районного суду м. Полтава, оскільки ТУ ДБР у м. Полтава знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 37.

Зазначав апелянт і про те, що слідчий суддя ОСОБА_1 порушила право на відвід, так як не відправила на автоматизований розподіл заявлений відвід даному складу суду у зв`язку із порушенням територіальної підсудності, чим на переконання сторони захисту порушила вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод

Апелянт вказував, що слідча суддя не вирішивши заявлений відвід прокурору, розпочала вирішувати клопотання про обрання запобіжного заходу, та всупереч вимогам закону оголосила всі рішення в одній ухвалі, чим порушила принцип безсторонності розгляду справи.

Звертав увагу захисник і на той факт, що на час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , останній шість днів перебував без обрання відносно нього запобіжного заходу, проте не намагався втекти чи перешкодити досудовому розслідуванню.

Наголошував, що слідчим суддею було проігноровано дві заяви про відвід судді та факт передчасного вручення повісток про розгляд справи, в той час як не було вирішено питання про відвід, що свідчить, на переконання захисника ОСОБА_7 , про упередженість слідчого судді.

Вказував, що упередженість проявляється також і в здійсненні приводу відносно ОСОБА_8 , незважаючи на те, що підозрюваний отримав повістку та був належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи.

Стверджував, що стороні захисту була направлена повістка про розгляд справи на 16.15 год. 17.06.2021 року та в цей же час йому була направлена повістка про розгляд питання про відвід судді ОСОБА_1 на 16.25 год. суддею ОСОБА_10 , що на переконання захисника ОСОБА_7 свідчить про те, що ОСОБА_1 була обізнана про результати розгляду відводу.

Також апелянт зазначав, що вказівка в ухвалі на негативні характеризуючі дані ОСОБА_8 не відповідають дійсності, оскільки до затримання ОСОБА_8 був військовослужбовцем, мав постійний дохід, позитивно характеризувався за місцем несення служби, має товаришів, друзів, має постійне місце проживання, де проживає з рідними має брата та сестру, допомагає у вихованні племінника та матері по господарству.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві перебуває кримінальне провадження за №0000574 від 16.10.2020 року.

17.10.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а 18.10.2020 повідомлено про нову підозру та про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 с.2 ст.115 КК України та ч.2 ст.289 КК України, разом з тим 07.06.2021 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України, ч.4 ст.187 КК України та ч.2 ст.289 КК України.

16.06.2021 року до Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) Територаільного управління ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_11 з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке 22.06.2021 року було задоволено та ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк запобіжного заходу встановлено до 17.07.2021 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі. Зокрема це змістовні та конкретизовані покази, протоколи огляду та затримання.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликає.

Разом з тим, не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя врахував об`єктивний характер встановлених фактів та прийшов до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, з чим погоджується і колегія суддів.

Також, колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Так, як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, має негативну репутацію, у нього відсутні постійні джерела доходів, не одружений, не має дітей, не зареєстрований на території м. Суми, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Твердження захисника, що слідчим було порушено територіальну підсудність, а тому клопотання слідчого, на думку захисника ОСОБА_7 повинно було подаватись до Октябрського районного суду м. Полтава, оскільки ТУ ДБР у м. Полтава знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 37 є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з наказу № 581 від 15.10.2020 « Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань» була затверджена структура територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що передбачає, зокрема, існування четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах), а його слідчі, виходячи з положень КПК України, уповноважені на звернення з відповідними клопотаннями до слідчого судді Зарічного районного суду (т.1 а.с.174-177).

Доводи захисника, що слідчий суддя ОСОБА_1 порушила право на відвід, так як не відправила на автоматизований розподіл заявлений відвід даному складу суду у зв`язку із порушенням територіальної підсудності, чим на переконання сторони захисту порушила вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки заявлений третій раз відвід судді слідчим суддею правильно розцінений як зловживання захисником правом на відвід, згідно ч.4 ст.81 КПК України, з чим колегія суддів погоджується.

Доводи апелянта, що слідча суддя не вирішивши заявлений відвід прокурору, розпочала вирішувати клопотання про обрання запобіжного заходу, та всупереч вимогам закону оголосила всі рішення в одній ухвалі, чим порушила принцип безсторонності розгляду справи, то колегія суддів визнає їх такими, що не впливають на остаточне рішення по даній справі, оскільки питання відводу прокурора по факту було вирішено.

Щодо тверджень апелянта про те, що на час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , останній шість днів перебував без обрання відносно нього запобіжного заходу, проте не намагався втекти чи перешкодити досудовому розслідуванню, то колегія суддів визнає їх сумнівними, оскільки такий малий термін перебування без запобіжного заходу не свідчить про те, що підозрюваний усвідомлюючи всю суворість покарання за вчиненні ним злочини, може в подальшому не порушувати умови більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апелянта, що упередженість судді проявляється також і в здійсненні приводу відносно ОСОБА_8 , незважаючи на те, що підозрюваний отримав повістку та був належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, то колегія суддів визнає їх необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ухвала про здійснення приводу була винесена слідчим суддею після того, як повідомлений належним чином підозрюваний ОСОБА_8 не з`явився в судове засідання.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 була обізнана про результати розгляду відводу колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вони нічим не доведені та ґрунтуються лише на внутрішніх переконаннях апелянта.

Разом з тим твердження апелянта про те, що вказівка в ухвалі на негативні характеризуючі дані ОСОБА_8 не відповідають дійсності, оскільки до затримання ОСОБА_8 був військовослужбовцем, мав постійний дохід, позитивно характеризувався за місцем несення служби, має товаришів, друзів, має постійне місце проживання, де проживає з рідними має брата та сестру, допомагає у вихованні племінника та матері по господарству, колегія суддів не вважає такими, що за встановлених обставин можуть бути достатніми для обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 та відомості про його особу в їх сукупності.

З огляду на викладені обставини, в супереч доводам захисника, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за їх вчинення, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2021 року, якою було застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4