Справа № 646/3372/19
№ провадження 1-кп/646/388/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2022 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000578 від 05 березня 2019 року, відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України - іспитовий строк у 1 рік 6 місяців;
вироком Київського районного суду м.Харкова від 29.12.2020 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
04.03.2019 приблизно о 12:00 ОСОБА_4 перебуваючи в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 , знаходячись на 16 поверсі, маючи протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з метою незаконного особистого збагачення, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, демонтував(викрав) сталевий радіатор ТМ «Лідея ЛУ 22-500*400» що належить ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» вартістю згідно експертизи 757,00 грн.
Далі ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна тримаючи в руках радіатор, направився до виходу із вказаного житлового будинку, однак довести свій протиправний умисел до кінця не зміг з причин які не залежали від його волі, так як був зупинений у ліфті мешканцями цього житлового будинку.
Представник потерпілого у призначене судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, покарання просили призначити на розсуд суду.
На підставі вимогст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності представника потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні свідчення: 04.03.2019 приблизно о 12:00 перебуваючи в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 , знаходячись на 16 поверсі, демонтував та викрав сталевий радіатор, однак був зупинений у ліфті мешканцями цього житлового будинку.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря- психіатра не перебуває, раніше судимий: вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України - іспитовий строк у 1 рік 6 місяців; вироком Київського районного суду м.Харкова від 29.12.2020 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України віднесено до кримінального проступку.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових проступків та злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений проступок (злочин) лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, необхідно призначити покарання в межах санкцій статті з ізоляцією від суспільства у вигляді обмеження волі, та остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Київського районного суду м.Харкова від 29.12.2020 року, відповідно до ст. 72, ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, оскільки злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, за які ОСОБА_4 був засуджений за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2020 року, було вчинено до постановлення вироку Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2020 року, в даному випадку застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.
Відповідно до роз`яснень, наданих в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Отже вирок Московського районного суду м.Харкова від 22.09.2020 слід виконувати самостійно.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Київського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2020 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 22.09.2020 виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати з 08.02.2022.

Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2020, з 02.12.2020 року по 07.02.2022 року, за правилами передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, день за день.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи № 6/1078СЕ-19 від 25.04.2019 у розмірі 628,04 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року на радіатор теплового опалення, що вилучений 04.03.2019 під час проведення огляду місця події.
Речові докази по кримінальному провадженню: радіатор теплового опалення - вважати повернути представнику власника ПАТ «Трест Житлобуд-1».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1