ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/385/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/51/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.296 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2021 року,-
Даним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітнього сина, військовозобов`язаного, раніше, в порядку ст.89 КК України, несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, встановлено йому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст.76 ч.1 п.1, п.2, ч.3 п.2 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, учасника антитерористичної операції в східних регіонах України, раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання, встановлено йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст.76 ч.1 п.1, п.2, ч.З п.2 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Провадження у справі за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_10 закрито на підставі положень ст.255 ч.1 п.2 ЦПК України за відсутності предмета спору.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду, 16 вересня 2018 року біля 22 години ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Фольксваген, модель Пассат реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече в напрямку м.Чернівці. У вказаному автомобілі також знаходилися ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та невстановлена на час досудового розслідування особа, яка на даний час покійна. На 427 км + 408 м вказаної автодороги, біля с.Солоне тодішнього Заліщицького району Тернопільської області, автомобіль під керуванням ОСОБА_8 здійснив обгін автомобіля марки Фольксваген, модель Шаран, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 ..
У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, з метою реалізації якого останній, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, розвернув керований ним автомобіль і почав рухатися назустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_10 .. Щоб уникнути зіткнення ОСОБА_10 різко змінив напрямок руху керованого автомобіля, виїхав на обочину і таким чином розминувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_8 . Після цього, автомобіль, в якому знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, почав переслідувати автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_10 ..
Уникаючи переслідування ОСОБА_10 заїхав на заправку ТзОВ «Ойлгаз трейд», що в с.Хартонівці по вул.Залізнична,1 тодішнього Заліщицького району Тернопільської області. На вказаній автозаправній станції біля його автомобіля зупинився автомобіль марки Фольксваген, модель Пассат, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з якого вийшов ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа. Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи в групі, з метою реалізації злочинного умислу на вчинення хуліганських дій групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявилась у відкритому, очевидному для винних та інших осіб зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, з особливою зухвалістю, яка виразилась в грубому порушенні громадського порядку, особливій нахабності і грубості, безпричинно з хуліганських спонукань у вигляді прагнення протиставити себе суспільству, підійшли до особи похилого віку ОСОБА_10 , який крім цього являється інвалідом 3 групи та ОСОБА_8 у нецензурній формі сказав, що зараз навчить його їздити, після чого наніс удар кулаком своєї руки потерпілому в обличчя. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи в групі, нанесли близько 20 ударів кулаками по голові ОСОБА_10 та близько 15 ударів по його тілу. Від вказаних ударів ОСОБА_10 впав на землю, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи в групі, нанесли близько 25 ударів ногами по тілу потерпілого, під час заподіяння яких ОСОБА_10 кричав та кликав на допомогу. Тоді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припинили бити ногами потерпілого і залишили його лежати на землі на животі. Надалі, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 , маючи у лівій руці невстановлений слідством предмет колюче-ріжучої дії, який він заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень, наніс три удари даним предметом по лівій сідниці ОСОБА_10 , чим спричинив йому рани в ділянці лівої сідниці. В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили місце події.
Неправомірними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку підтвердженого об`єктивною неврологічною симптоматикою, синців на верхніх та нижніх повіках обох очей, рани в ділянці лівої сідниці, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
У результаті злочинної діяльності обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_10 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , передбачена ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю хуліганство, вчинене групою осіб, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , передбачена ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю хуліганство, вчинене групою осіб.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2021 року змінити, пом`якшити йому призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 рік.
Вважає, що вирок Заліщицького районного суду від 10 листопада 2021 року є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Посилається на те, що суд першої інстанції, призначивши йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, жодним чином не мотивував чому він прийшов до переконання про призначення йому саме такого строку позбавлення волі а не, зокрема, мінімального три роки позбавлення волі та не навів жодних доводів того, що мінімальний розмір покарання в межах санкції ч.4 ст.296 КК України, не забезпечить його виправлення та перевиховання.
Апелянт зазначає, що потерпілий просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, тому, на його думку, суд неналежним чином врахував позицію потерпілого.
Вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначення йому покарання у виді 5-ти років позбавлення волі є незаконним внаслідок його надмірної суворості.
Вважає, що іспитовий строк - три роки, протягом яких він зобов`язаний періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, є занадто великим, оскільки в силу того, що він не може знайти роботу за місцем проживання, а відтак утримувати свою сім`ю, він змушений періодично виїжджати за межі України, зокрема, до Республіки Польща, де працює на різних сезонних роботах.
Зазначає, що якщо йому буде встановлений іспитовий строк три роки, то протягом зазначеного строку він не зможе цього робити, а відтак, протягом зазначеного строку його сім`я залишиться без джерел існування.
Вважає, що суд першої інстанції неналежним чином врахував усі пом`якшуючі обставини, його особу та обставини, що його характеризують, позицію потерпілого і жодним чином не мотивувавши, прийшов до помилкового висновку про необхідність встановлення йому максимального іспитового строку.
Обвинувачений ОСОБА_9 вирок суду не оскаржував.
Обвинувачений ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, проте надіслали клопотання відповідно до яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах адвоката ОСОБА_13 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , просить її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який не заперечив апеляційну скаргу, вважає, що є підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується тверджень апелянта про необхідність пом`якшення покарання, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Виходячи з конкретних обставин справи, даних про особу ОСОБА_8 , який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, вини не визнав, вчинив злочин щодо особи похилого віку, враховуючи, що останній характеризується позитивно, має на утриманні малолітнью дитину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, думку потерпілого, який просив не призначати суворе покарання, беручи до уваги, що обвинувачений офіційно не працює, проте періодично шукає сезонні роботи за кордоном, колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі до мінімального розміру, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та зменшити до мінімального іспитовий строк, призначений ОСОБА_8 при звільненні його від відбування покарання з випробуванням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2021 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.296 КК України на три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік і покласти на нього, відповідно до ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді