ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/40/22 Справа № 202/4724/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року клопотання слідчого було задоволено частково. Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 26 січня 2022 року включно. Строк дії ухвали слідчого судді до 26 січня 2022 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, наслідки у вигляді загибелі людини, а також дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , що підтверджується копією долученої в судовому засіданні характеристики.
Слідчий суддя вважав, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 26 січня 2022 року.
Зазначив слідчий суддя і про те, що прокурором у судовому засіданні було доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не були доведені ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01.12.2021 року про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, у вигляді домашнього арешту. Постановити нову ухвалу якою у застосуванні запобіжного заходу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Слідчим суддею не враховано, що 28.07.2021 року біля 21:50 годині у темний час доби, на заміській вулиці Об`їзна дорога (хоча це і межі населеного пункту міста, згідно вимог ПДР України, однак, місце ДТП відбулося майже на виїзді з міста Кривого Рогу, біля лісосмуги, де була недостатня видимість дороги, місце ДТП було мало освітлене електричними приборами), де пішохід ОСОБА_10 перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння знаходився на середині проїзної частини дороги біля двійної суцільної розмітки, у невстановленому для пішоходів місці та в момент наїзду на нього, останній не стояв, що повністю підтверджується матеріалами відеозапису, які були долучені за клопотанням захисників ОСОБА_7 , та який містяться у матеріалах кримінального провадження. Пішохід ОСОБА_10 кидався під колеса іншим транспортним засобам, так як зупиняв, автомобілі, щоб вони підвезли його до місця проживання за межами міста Кривого Рогу. Окрім того, слідчим не зазначено та не надано до матеріалів клопотання, що за клопотанням сторони захисту, був допитаний в якості свідка водій вантажного автомобіля, який і надав матеріали відеозапису зі свого телефону, який в підтверджував те, що до моменту наїзду та в момент наїзду, пішохід ОСОБА_10 рухався на середині проїзної частини дороги, в стані алкогольного сп`яніння, кидаючись під автомобілі, які рухалися.
На думку апелянта, суд не звернув увагу та не надав оцінку стосовно того, що згідно п. 5 Висновку судово-медичного експерта № 1818/1 від 01.09.2021 року, при судово- токсикологічному дослідженні крові у трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 3,07 проміле, що стосовно живих осіб, свідчить про сильне алкогольне сп`яніння. ОСОБА_7 мав право розраховувати, що у не встановленому місці на середині проїжджої частини дороги не будуть знаходитися пішоходи, які кидаються під колеса транспортним засобам.
На вказане слідчий суддя уваги не звернув, та обрав щодо ОСОБА_7 суворий запобіжний захід який суттєво без будь якої на те необхідності обмежує права підозрюваного. ОСОБА_7 маючи співчуття до потерпілої ОСОБА_11 неодноразово допомагав останній матеріально, надаючи кошти на поховання сина, влаштування поминальних днів, хоча ДТП від 28.07.2021 року мала виключно внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_10 вимог ПДР України, адже ОСОБА_7 має місце реєстрації та постійного мешкання, офіційно працевлаштований, за місцем мешкання та місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_12 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні не умисного злочину та його провина вироком суду не встановлена. Наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має.
Будь-яких доказів наявних ризиків слідчим до клопотання не надано. Органом обвинувачення не доведено про неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу яким наприклад можуть бути особисте зобов`язання. Судом не зазначено в ухвалі суду про неможливість застосування більше м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, яка вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином на підставі ст. 12 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України, те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований.
Також слідчий суддя цілком вірно зазначив, що прокурором у судовому засіданні було доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, але не були доведені ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Посилання ж сторони захисту на недоведеність провини підозрюваного у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4