КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2563/2021 Категорія КК: ч.1 ст. 191 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0002107 за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Біла Церква, громадянку України, з середньою освітою, одружену, має на утриманні малолітню дитину зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності у вчиненні кримінального правопорушення,

за участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнено ОСОБА_7 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у судовому провадженні №357/10785/15-к, 1-кп/357/137/21 (кримінальне провадження № 0002107 від 23.05.2015року).
Судове провадження щодо ОСОБА_12 закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ПРАТ «ЖЛК-Україна» залишено без розгляду.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_13 обвинувачується у тому , що в період з 01.12.14 по 31.12.14 працюючи на посаді продавця торгового павільйону в ПАТ «ЖЛК-Україна», який розташований за адресою: м. Біла Церква, вул. Комсомольська, 2 та будучи матеріально-відповідальною особою умисно, з корисливих мотивів, в період з 01.12.14 по 31.12.14 вчинила розтрату майна ПАТ «ЖЛК-Україна» за наступних обставин.
Так, ОСОБА_14 в силу своїх трудових обов`язків, відповідно до договору ' пряду № 166 від 01.12.14, зобов`язана була, здійснювати прийом, зберігання та продаж продукції, що належить ПАТ «ЖЛК-Україна», приймати продукцію, зберігати і продавати її; перевіряти відповідальність цінностей які приймає, супровідним документам, забезпечує їх видачу тільки за документами встановленої форми з відповідним їх оформленням, на підставі накладних, які залишаються в торговій точці, складає реєстр накладних, на підставі прибуткових накладних, реєстру та інших документів про рух продукції (товару) складає денний звіт, веде облік надходжень продукції за партіями; організовувати переміщення матеріальних цінностей до місць зберігання вручну або за допомогою штабелерів та інших механізмів з розкладанням (сортуванням) їх за видами, якістю, призначенням та іншими ознаками; організовувати зберігання матеріалів і продукції з метою запобігання їх псування та втратам; забезпечувати зберігання матеріальних цінностей; контролювати температурні режими зберігання продукції що швидко псується; керувати роботою під час навантаження, вивантаження вантажів і розташування їх у середині торгової точки; комплектувати партії матеріальних цінностей за термінами реалізації; слідкувати за наявністю справності протипожежних засобів, станом приміщень, обладнання, та пристроїв в торговій точці, складає дефектні відомості на несправні інструменти, прилад тощо, акти на їх ремонт і списання, а також на недостачу і псування матеріалів; брати участь у проведенні інвентаризації; забезпечувати реалізацію продукції.
Однак, виконуючи вищевказані обов`язки, ОСОБА_14 , матеріально-відповідальною особою відповідно до договору підряду № 166 від 01.12.14, маючи намір незаконно збагатитись за рахунок майна ПАТ ЖЛК-Україна», розтратила товарно-матеріальні цінності, належні ПАТ ЖЛК-Україна», які мала реалізовувати згідно своїх функціональних обов`язків.
Зокрема, в період з 01.12.14 по 31.12.14 ОСОБА_14 отримала товарно- матеріальні цінності відповідно до наступних накладних на внутрішнє переміщення, а саме:
№ ві-0013287 від 1 грудня 2014 року на суму 689,8 грн.;
№ ві-0013316 від 2 грудня 2014 року 116,35 грн.;
№ ві-0013434 від 3 грудня 2014 року на суму 933,15 грн.;
№ ві-001343 8 від 3 грудня 2014 року на суму 30 грн.;
№ ві-0013501 від 4 грудня 2014 року на суму 1863,9 грн.;
№ ві-0013578 від 5 грудня 2014 року на суму 1359,35 грн.
№ ві-0013598 від 5 грудня 2014 року на суму 687,1 грн.;
№ ві-0013637 від 6 грудня 2014 року на суму 2230,1 грн.;
№ ві-0013658 від 7 грудня 2014 року на суму 2903,05 грн.;
№ ві-0013677 від 7 грудня 2014 року на суму 198,2 грн.;
№ ві-0013705 від 8 грудня 2014 року на суму 486,6 грн.;
№ ві-0013785 від 9 грудня 2014 року на суму 748,05 грн.;
№ ві-0013853 від 10 грудня 2014 року на суму 1999,5 грн.;
№ ві-0013887 від 10 грудня 2014 року на суму 237,75 грн.;
№ ві-0013905 від 11 грудня 2014 року на суму 1217,7 грн.;
№ ві-0013965 від 12 грудня 2014 року на суму 3112,25 грн.;
№ ві-0014042 від 13 грудня 2014 року на суму 1399,2 грн.;
№ ві-0014065 від 14 грудня 2014 року на суму 523,1 грн.;
№ ві-0014105 від 15 грудня 2014 року на суму 2147,55 грн.;
№ ві-0014155 від 16 грудня 2014 року на суму 1450,7 грн.;
№ ві-0014226 від 16 грудня 2014 року на суму 180,6 грн.;
№ ві-0014212 від 17 грудня 2014 року на суму 2112,7 грн.;
№ ві-0014289 від 18 грудня 2014 року на суму 1137,7 грн.;
№ ві-00143 75 від 19 грудня 2014 року на суму 2605,15 грн.;
№ ві-0014425 від 20 грудня 2014 року на суму 947,9 грн.;
№ ві-0014484 від 21 грудня 2014 року на суму 1602,3 грн.;
№ ві-0014509 від 22 грудня 2014 року на суму 2734,15 грн.;
№ ві-0014559 від 23 грудня 2014 року на суму 619 грн.;
№ ві-0014634 від 24 грудня 2014 року на суму 2567,45 грн.;
№ ві-0014704 від 24 грудня 2014 року на суму 278,5 грн.;
№ ві-0014635 від 24 грудня 2014 року на суму 216 грн.;
№ ві-0014689 від 24 грудня 2014 року на суму 1239,24 грн.;
№ ві-0014730 від 25 грудня 2014 року на суму 276,2 грн.;
№ ві-0014797 від 26 грудня 2014 року на суму 978,7 грн.;
№ ві-0014855 від 27 грудня 2014 року на суму 952,3 грн.;
№ ві-0014903 від 28 грудня 2014 року на суму 782,3 грн.;
№ ві-0014929 від 29 грудня 2014 року на суму 128,85 грн.;
№ ві-0014951 від З0 грудня 2014 року на суму 1698,45 грн.;
№ ві-0015011 від 30 грудня 2014 року на суму 698 грн.;
№ ві-0015097 від 31 грудня 2014 року на суму 2647,35 грн.,всього на загальну суму 48 736,24 грн.
При цьому, станом на 01.12.14, тобто на момент приймання ОСОБА_14 товарно-матеріальних цінностей належних ПАТ «ЖЛК-Україна», у вказаному торговому кіоску товарно-матеріальні цінності були в наявності на загальну суму 10 381,79 грн., шо підтверджується інвентаризаційним описом складеним станом на 01.12.14.
Крім того, відповідно до даних бухгалтерського обліку та висновку судово- економічної експертизи № 18/07-15 від 21.07.15 за період з 01.12.14 по 31.12.14 до каси ПАТ «ЖЛК-Україна» ОСОБА_14 здала готівкових коштів за реалізовану нею продукцію на загальну суму 33 500 грн.
Проте, станом на 31.12.14 в торговому кіоску, в якому продавцем працювала ОСОБА_14 були в наявності ТМЦ на загальну суму 8 464,7 грн. Решту ввірених їй товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 17 153, 33 грн. продавець торгового кіоску в ПАТ «ЖЛК-Україна» ОСОБА_14 розтратила, чим спричинила вказаному підприємству матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своє рішення про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а оскільки злочин було вчинено в період з 01.12.2014 по 31.12.2014 року, тобто з дня вчинення злочину минув строк понад 6 років, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_9 за п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що у матеріалах судового провадження будь-які документи, які б підтверджували на той час факт здійснення належного виклику обвинуваченої відсутні, та як вбачається з довідок про доставку смс - повідомлень за 06.08.2015 року та 01.10.2015 року, які були доставлені обвинуваченій на вказаний нею номер телефону, фактично їй замість судово виклику було направлено судове повідомлення про розгляд щодо неї судового провадження із зазначенням, що у разі її неявки без поважних причин чи неповідомлення про причини неприбуття, справа може бути розглянута у її відсутність.

За таких обставин, суд першої інстанції сприймає як обґрунтовані доводи обвинуваченої, що вона з огляду на отримані повідомлення скористалась наданим їй правом не з`являтись до суду та зробила для себе висновок, справа була розглянута без її участі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2021 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає вказане рішення суду незаконним, необгрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначених вимог, прокурор зазначає, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 11.12.2015 судове провадження щодо ОСОБА_14 зупинено у зв`язку із розшуком останньої, а отже таким чином, із часу постановлення судом ухвали про зупинення до моменту відновлення судового провадження, перебіг давності був зупиненим, тобто строки давності не обраховувалися, а тому прокурор вважає, що при постановленні ухвали про звільнення особи від кримінальної відповідальності однієї обов`язкової умови, передбаченої ст. 49 КК України - закінчення зазначених у законі строків, судом не дотримано, що, як наслідок, призвело до прийняття судом незаконного рішення.

В апеляційній скарзі прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звертає увагу на те, що технічна описка в резолютивній частині ухвали суду від 11.12.2015 в році народження обвинуваченої (1993 рік замість вірного 1983), не свідчить про те, що ОСОБА_9 не ухилялася від суду, оскільки в мотивувальній частині даної ухвали як раз і встановлено факт ухилення особи від суду, обвинувачена не з`являлася за викликом та зникла з місця постійного проживання. Дане судове рішення набрало законної сили, а отже прокурор вважає, що висновки про ухилення ОСОБА_14 від суду є вставленими та не можуть тлумачитися двояко.

Крім того, прокурор вказує на те, що із матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_14 , набувши процесуального статусу обвинуваченої, до суду на виклики не з`являлася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судових засідань. У подальшому вона змінила прізвище та місце проживання, що свідчить про її умисні дії, спрямовані на ухилення від суду та кримінальної відповідальності, а тому прокурор зазначає, що суд першої інстанції залишив дані факти поза увагою та ухвалив незаконне рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченої ОСОБА_12 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 , які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону не були належним чином дотримані.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності передбачені розділом ІХ КК України, до них в тому числі належить звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, її дії кваліфіковані за ч.1 ст. 191 КК України, відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, відповідальність за яке передбачається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Як вбачається матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України, в період з 01.12.2014 по 31.12.2014 та обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 був направлений до суду першої інстанції для розгляд, проте ОСОБА_9 неодноразово до суду першої інстанції в судові засідання не з`являлася, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце судового розгляду, які були призначені на 01.09.2015р, 18.09.2015р, 01.10.2015р, 04.11.2015р, 11.12.2015р. при цьому достовірно знаючи про розгляд кримінального провадження відносно неї, жодних клопотань до суду не надсилала, тобто фактично ухилялася від розгляду провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачена ОСОБА_14 згідно заяви від 31.07.2015р. погодилася на отримання судової повістки за допомогою SMS-повідомлень (а.п.11).

Посилання в ухвалі суду першої інстанції на те, що з довідок про доставку смс - повідомлень за 06.08.2015 року та 01.10.2015 року, які були доставлені обвинуваченій на вказаний нею номер телефону, фактично їй замість судового виклику було направлено судове повідомлення про розгляд щодо неї судового провадження із зазначенням, що у разі її неявки без поважних причин чи неповідомлення про причини неприбуття, справа може бути розглянута у її відсутність не може бути прийнято до уваги, оскільки наявні в матеріалах провадження довідки про доставку SMS-повідомлень (а.п. 137-142) підписані невідомою особою, жодним чином не завірені та суду не відомо їх джерело походження, в матеріалах провадження оригінали даних довідок відсутні, також обвинувачена ОСОБА_9 повідомлялася про розгляд кримінального провадження повістками, які були надіслані їй на адресу її проживання, яка зазначена в обвинувальному акті.

Крім того, SMS повідомлення від 16.11.2015р. про розгляд провадження призначеного на 09 год. 30 хв. 11.12.2015р. не містить даних про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченої, на що посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а тому вказаний висновок суду є безпідставним та необґрунтованим (а.п.137).

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачена змінила місце постійного проживання та своє прізвище, при цьому не повідомивши про дані обставини суд і свідчить про умисне ухилення ОСОБА_9 від розгляду провадження та суперечить вимогам ст.49 КК України, обов`язковою умовою, якої є саме «не ухилення особи від слідства або суду».

Крім того в матеріалах провадження міститься власноручно підписана заява ОСОБА_14 від 30.07.2015р. про отримання нею судових повісток в електронній формі за допомогою SMS-повідомлень за номером телефону, який ОСОБА_14 вказала самостійно та підтвердила вказану нею інформацію власноручним підписом, при цьому зобов`язалась суд попереджати про зміну обставин, які перешкоджатимуть розгляду провадження (а.п.11), але не повідомляла суд про зміну прізвища та місця проживання.

Суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом на стадії підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався до дослідження матеріалів кримінального провадження, що є предметом виключно судового розгляду, чим порушив вимоги ст.314 КПК України.

А тому, вимоги апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора мають бути враховані при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0002107 за обвинуваченням ОСОБА_15 за ч.1 ст.191 КК України, якою обвинувачену звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4