Справа № 461/9565/21
Провадження № 1-кс/461/6574/21
24.11.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Volkswagen Financial Services Polska на постанову слідчого,
Обгрунтовуючи скаргу, адвокат наводить наступні мотиви.
Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Таким чином, неявка слідчого в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.
Оцінюючи обставин встановлені в ході розгляду скарги та доводи скаржника, виходжу з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно положень статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений, серед іншого, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу та здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно положень ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Отже наведені положення визначають повноваження слідчого, зокрема вказують на те, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Також наведені положення визначать порядок розгляду клопотання учасника кримінального провадження, зокрема порядок вирішення питання про залучення до кримінального провадження потерпілого. Крім того, зазначені положення встановлюють види процесуальних документів, які виготовляються слідчим, випадки коли вони виносяться та вимоги до них. Так, зокрема, відповідно до наведених вище положень, рішення слідчого (постанова) стосовно відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим повинно бути мотивованим.
Вимога стосовно вмотивованості процесуального рішення вказує на те, що наведене рішення повинно містити належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вмотивованість процесуального рішення це фактичне відображення всіх мотивів та обґрунтувань даного рішення у його змісті. Зокрема, таке процесуальне рішення повинно містити відомості про доводи та міркування учасників кримінального провадження, їх оцінку та врахування або відхилення на підставі конкретно визначених мотивів, обґрунтування прийняття (врахування) та відхилення доказів на які посилається заявник, норми права, які застосовані при розгляді клопотання, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній ситуації.
Вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінка доводів заявника), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час кримінального провадження. В свою чергу, недотримання наведеної вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад кримінального процесуального законодавства.
Однак, у тексті зазначеної постанови відсутні належні доводи, які б спростовували твердження, що юридичній особі Volkswagen Financial Services Polska Sp. zo.o. не завдано майнової шкоди.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що єдиною підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчий зазначає, що незаконне заволодіння вказаними у заяві ОСОБА_3 транспортними засобами відбулось на території Республіки Польща, тому не є предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Натомість з такими доводами слідчого, як достатньою підставою для відмови в задоволенні клопотання погодитись не можна, адже оскаржувана постанова не містить жодної оцінки з приводу того, що транспортні засоби визнані речовими доказами у справі, тобто фактично є об`єктом злочинного посягання, який належить заявнику (юридичній особі представник якої звернувся з клопотанням).
Наведене вказує на те, що під час розгляду клопотання слідчим не надано належної оцінки твердженню заявника про те, що Volkswagen Financial Services Polska Sp. zo.o. було завдано майнової шкоди.
Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню, а тому скаргу слід задорвольнити.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1