Справа № 643/2423/22
Провадження № 1-кс/643/870/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна (автомобіля) у кримінальному провадженні №0002800 від 29.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

16.02.2022 до Московського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна (автомобіля) у кримінальному провадженні №0002800 від 29.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у якому заявник просить: зняти арешт з автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , накладений на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2021; зобов`язати посадових осіб повернути автомобіль власнику.

В обґрунтування клопотання заявниця вказує, на те, що 04.11.2021 ухвалою Московського районного суду м. Харкова накладено на арешт на належний їй автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 із зазначенням місця зберігання арештованого майна на майданчику тимчасового утримання при відділенні поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Слобожанське, вул. Першотравнева, 1. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , на момент ДТП автомобіль знаходився під керуванням ОСОБА_4 . До теперішнього часу автомобіль знаходиться відкритому майданчику, у зв`язку з чим, псується природніми факторами (опадами). Досудове розслідування затягується проведенням судових експертиз, що тягне за собою втручання у мирне володіння майном його власником.

У судове засідання заявниця не з`явилася, до його початку подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності, клопотання підтримала.

Слідчий ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0002800 від 29.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд клопотання за його відсутності, у задоволенні клопотання відмовити, оскільки на даний час у кримінальному провадженні призначено судові експертизи технічного стану автомобілів та судово-трасологічна експертиза, об`єктом вивчення яких, в тому числі, є автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 . Надав матеріали кримінального провадження №0002800 від 29.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України для огляду їх судом у судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та надані докази, матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2021 клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна задоволено та накладено арешт на автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_2 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Суханов та Ільченко проти України").

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.ст.7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У справі, що розглядається встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, триває, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного кримінального правопорушення, отже потреба у такому арешті не відпала.

Так, в матеріалах кримінального провадження №0002800 від 29.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України наявні постанова про призначення судової експертизи технічного стану від 17.01.2022, постанова про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи від 17.01.2022, які отримані на виконання НДЕКЦ 18.01.2022, про що є відповідна відмітка.

Висновки експертних досліджень на момент розгляду цього клопотання відсутні.

Автором клопотання при зверненні до суду та в судовому засіданні не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення.

Закон захищає право добросовісного власника або законного володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою.

При розгляді клопотання судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час не завершено, обмеження можливості розпорядження та відчуження автомобілем носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження, зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, може негативно вплинути на хід досудового розслідування, призвести до втрати доказів, отже в збереженні арешту зазначеного майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України на майно, накладене ухвалою слідчого судді.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, і відповідає тяжкості правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити автору клопотання, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не позбавляє його права звернутися з відповідним клопотанням у майбутньому.

Згідно до вимог п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а ухвала слідчого судді про скасування арешту майна (чи відмову у його скасуванні), постановлена за правилами ст.174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі N 569/17036/18 (провадження N 51-598кмо19), від 10 травня 2019 року у справі N 760/27555/18 (провадження N 51-2210ск19), та у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 180/1462/17 (провадження N 51-8790км18).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29,98, 131-132,167,170-174,309,369-372,376КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2021 в рамках кримінального провадження №0002800 від 29.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1