УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0001437 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, учня 8-го класу КЗ «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів» Миколаївської обласної ради проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

-якою продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 26 лютого 2022 року включно, без визначення застави.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати приміщення з 21г.00хв. по 07г.00хв. з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора. Продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 26 лютого 2022 року включно, без визначення застави

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник звертає увагу, що обвинувачений та його законний представник не переховувалися, вони змінили місце перебування, після того, як строк ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплив 11.08.2021р., а тому відсутність ОСОБА_6 за адресою, яка була зазначена в ухвалі про обрання запобіжного заходу виглядає цілком логічно, оскільки обов`язок не покидати приміщення у нього був відсутній так як на момент виконання приводу жодний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не був застосований.

Вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів про належне повідомлення ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи, де він являється обвинуваченим.

Зауважує, що прокурор у своєму клопотанні лише озвучив ризики не підтвердив їх будь-якими доказами.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0001437 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому продовжено строк його дії до 06.01.2022 року. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.

У клопотанні прокурор зазначає, що на даний час, на думку сторони обвинувачення, існують такі ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2021 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 26 лютого 2022 року включно, без визначення застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0001437 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому продовжено строк його дії до 06.01.2022 року. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці. У клопотанні прокурор зазначає, що на даний час, на думку сторони обвинувачення, існують такі ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, пославшись на відомості, що характеризують його особу, обставини вчинення кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені ризики прокурором продовжують існувати, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 24.12.2020 у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 22.02.2021.

12.01.2021 ухвалою Миколаївського апеляційного суду скасовано ухвалу Первомайського міськрайонного суду від 24.12.2020 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

11.06.2021 ухвалою Первомайського міськрайонного суду обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці терміном до 10.08.2021 із забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього обвинувачений та його законний представник мати перестали з`являтися до суду та змінили місце проживання.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2021 року обвинуваченого було оголошено в розшук, а провадження у справі зупинено. 31.08.2021 року від прокурора надійшло клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу до суду для розгляду вказаного клопотання. Ухвалою суду від 02.09.2021 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу його до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20.09.2021 року обвинуваченого було затримано Первомайським РВП ГУНП України в Миколаївській області та доставлено до суду з метою розгляду вищевказаного клопотання, і вже ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про продовження існування зазначених ризиків є вірним.

Суд першої інстанції вірно врахував, що обвинувачений раніше порушив умови домашнього арешту, через що був оголошений у розшук та після затримання йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На той час ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні тяжкого, а не особливо тяжкого злочину, на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із насильством, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років,

На підставі вищевикладеного, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки як виявилось, наявність місця проживання не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: