Справа № 646/5527/21
№ провадження 1-кп/646/698/2021
У Х В А Л А

06.09.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000450 від 13.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище, Шепетівського району, Хмельницької області, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, посилаючись на те, що ризики, які мали місце під час досудового розслідування, на стадії судового розгляду не зменшилися та не перестали існувати, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник, не спростовуючи наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, що забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Держава Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції (ст. 1 Конвенції).

Це відбувається шляхом урахування норм Конвенції та практики ЄСПЛ в національному праві з огляду на ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно з якою суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У всіх випадках розгляд питання стосовно запобіжного заходу вимагає дослідження доказів щодо обставин, які є суттєвими для вирішення цього питання. Особливо це важливо, коли питання про запобіжний захід розглядається через значний час після попереднього його розгляду судами, оскільки через сплив часу та зміну обставин суд не може покладатися на висновки попередніх судових розглядів, а має оцінити всі обставини заново.

Суд приймає до уваги, що з усталеною практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"). Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу (справа «Хайредінов проти України»).

Відповідно до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, судимості не має, працює приватно. На теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою ухилення від відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які жодного разу не повідомляли про будь-який тиск на нього з боку обвинуваченого. Крім того, навіть у цьому випадку не можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не є винятковим та виправданим, оскільки прокурором не в повній мірі доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які він посилався в судовому засіданні. Для запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою ухилення від відповідальності достатньою мірою для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 196, 205, 331 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 2 місяці, тобто до 06.11.2021 року включно, наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до суду;

2) не відлучатись із м. Харкова без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 07.09.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1