Справа № 595/1476/19
Провадження № 1-в/603/11/2021
У Х В А Л А

"29" грудня 2021 р.

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська заяву ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, в якій просить призначити їй відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
У обґрунтування заяви посилається на те, що 27 грудня 2018 року т.в.о. слідчого СВ Бучацького ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000286, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6
6 травня 2019 року у даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який цього ж дня затверджений прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 11 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України.
Посилається на те, що закриття кримінального провадження відбулося за реабілітуючою обставиною, оскільки вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не встановлена.
На підставі наведеного, відповідно доЗакону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просить винести ухвалу, якою призначити їй відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила з приводу задоволення заяви, посилаючись на її безпідставність, а також те, що дана заява не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.
Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явилися.
Захисник ОСОБА_8 подав суду письмове клопотання про розгляд заяви ОСОБА_3 у їхній відсутності.
Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку прокурора, прийшов такого висновку.
27 грудня 2018 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

6 травня 2019 року т.в.о. слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 складено, підписано та затверджено прокурором ОСОБА_7 обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.

6 серпня 2019 року обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування одержано Бучацьким районним судом Тернопільської області.

У подальшому кримінальне провадження у відповідності до ухвали Тернопільського апеляційного суду від 8 серпня 2019 року направлено на розгляд у Монастириський районний суд Тернопільської області.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який не суперечить засадам цивільного законодавства. Способами захисту є зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди.
Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено у статтях 56, 62 Конституції України, статтях 1167, 1176 ЦК України.
Положенням п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.
Так, відповідно до вимог ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.
Положенням ч. 1 ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону (тобто заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій; суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги), залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 12 вищевказаного Закону встановлено, що у разі незгоди з прийнятою постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.
Статтею 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
У відповідності до вимог ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу та відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц (провадження № 14-136цс19) вказала, що суди правильно встановили, що за захистом свого порушеного права особа звернулася у порядку цивільного судочинства із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та обґрунтовано розглянули спір у порядку цивільного судочинства.
А наведені у касаційній скарзі доводи про те, що спір не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, визнано такими, що не підтверджені нормами чинного законодавства, встановлено відсутність підстав для закриття провадження у справі.
Оскільки Закон України №266/94-ВР не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію в постанові у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) від 20 вересня 2018 року, відповідно до якої, таким способом захисту, в силу положень статей 15,16 ЦК України, може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою.
Враховуючи вищевказані норми Закону, а також наведену практику Верховного Суду, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, підлягає вирішенню у порядку цивільного, а не кримінального судочинства, а тому, виходячи також і з того, що чинним КПК України не передбачено залишення без розгляду чи повернення такої заяви, що подана особою в кримінальному провадженні, а також закриття провадження по заяві, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 слід відмовити.
На підставі ст. ст. 130, 372 КПК України, ст. 1176 ЦК України, керуючись ст. 19 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено 5 січня 2022 року.
Головуюча суддя ОСОБА_1

ОСОБА_1

Суддя: