Справа № 333/1298/20
Провадження № 1-кп/333/219/21
ВИРОК
Іменем України

17 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у період з 11.11.2019 року по 04.02.2020 року за місцем свого мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , своєю поведінкою провокував конфлікти зі своєї матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у подальшому призвело до складання працівниками поліції відносно ОСОБА_5 протоколів про адміністративне правопорушення серії ГР №289528 від 11.11.2019 року, ГР №050879 від 18.01.2020 року, АПР18 №621035 від 18.01.2020 року і ГР №050633 від 04.02.2020 року, провадження по яких були об`єднані, та у подальшому останній притягнутий до адміністративної відповідальності.
Так, постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2021 року було встановлено, що ОСОБА_5 11.11.2019 року о 21-00 год., 18.01.2020 року о 14 год. 30 хв., 18.01.2020 року о 19 год. 20 хв., 04.02.2020 року об 08 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , скоював психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильства в сім?ї. Вказаним рішенням суду ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді 40 годин громадських робіт.
Водночас, ОСОБА_5 пiсля вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив свою протиправну поведінку відносно своєї матері.
05.02.2020 року, приблизно о 13 год. 56 хв., перебуваючи із ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, з мотивів що виникли на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: кричав та висловлював образи нецензурною лайкою на адресу останньої, принижуючи її гідність, погрожував потерпілій фізичною розправою, пошкодженням майна та позбавити її житла, а також вимагав гроші, що призвело до психологічних страждань потерпілої, та викликало у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме: умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 після зміни прокурором формулювання обвинувачення пояснив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, він визнає частково.
Так, дійсно у період, зазначений в обвинувальному акті, він дуже часто сварився зі своєю матір`ю ОСОБА_6 за місцем їх проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . В той період він зловживав спиртними напоями та не працював. Причинами сварки з матір`ю були його поведінка та поведінка матері, яка не сприймала проживання його дівчини за місцем їх мешкання.
Враховуючи давність подій він точно не пам`ятає як все відбувалося. Він визнає, що кричав на свою матір, але ніколи не виловлювався на її адресу нецензурною лайкою; також визнає, що погрожував щодо пошкодження майна, але не погрожував матері фізичною розправою; грошові кошти він у ОСОБА_6 не вимагав, а лише прохав і ніколи не погрожував позбавити житла матір. З урахуванням того, що він скоїв лише частину дій, які вказані в обвинувальному акті, тому він свою вину і визнає частково. Чи призвели його дії до психологічних страждань ОСОБА_6 , він не знає, але не заперечує того, що матір після їхніх сварок знаходилася у гіршому психологічному стані. Також, він не заперечує факту притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства. Під час судових засідань у справах про адміністративні правопорушення, він себе визнавав винуватим.
На цей час він не вживає алкогольні напої (приблизно вже рік). Працює, хоча і неофіційно по збору металоконструкцій, отримує за це щомісячну заробітну плату не менше 10 000 грн., вдома з дівчиною не живе, тому з матір`ю у нього наладилися відносини і сварки припинилися. Також, зазначив, що матір влітку 2020 року лікувалася у психіатричній лікарні. Крім показань обвинуваченого, на думку суду, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, повністю підтверджується такими доказами:
- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000462, відомості про яке внесені до ЄРДР 05.02.2020 року, згідно яких від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій вона просить притягти до кримінальної відповідальності свого сина ОСОБА_5 за домашнє насильство відносно неї, правова кваліфікація кримінального правопорушення ст.126-1 КК України;
- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_6 просить притягти до кримінальної відповідальності свого сина ОСОБА_5 за постійне вчинення відносно неї домашнього насильства;
- даними постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2020 року, згідно яких ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення 11.11.2019 року, 18.01.2020 року о 14 год. 30 хв. та 18.01.2020 року о 19 год. 20 хв., 04.02.2020 року домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 ;
- даними терміновими заборонними приписами стосовно кривдника ОСОБА_5 , винесених працівниками поліції 11.11.2019 року, 22.12.2019 року, 04.02.2020 року, якими останньому було заборонено контактувати із постраждалою особою ОСОБА_6 від 1 до 3 діб;
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що вона разом із своїм сином ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше (до літа 2019 року) обвинувачений був гарним сином, але коли привів додому дівчину ОСОБА_7 , яка стала проживати у них, його поведінка змінилася. Він почав влаштовувати сварки, під час яких він кричав на неї, висловлював образи нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою («я тебе вбю»), пошкодженням майна та позбавити її житла, а також вимагав гроші. Вона часто ночує у під`їзді, на горищі або на лавочці біля під`їзду через побоювання, що син буде застосовувати до неї фізичне насильство. Через такі дії вона стала себе погано почувати, декілька разів проходила судову медичну експертизу після побиття обвинуваченим. Вона постійно побоюється за свою безпеку і вважає, що не може захистити себе від свого сина;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що є сусідкою обвинуваченого та потерпілою. ОСОБА_5 у період з липня 2019 року по вересень 2020 року потрапив під вплив негативної компанії, яка проживала у них у під`їзді. Потерпіла ОСОБА_6 дійсно інколи ночувала у під`їзді або на лавочці, так як обвинувачений не відкривав двері квартири. Не може підтвердити, що ОСОБА_5 застосовував фізичне насильство до матері. Чула збільшений тон ОСОБА_5 до матері, але це не були якісь погрози, залякування, нецензурна лайка. Чи було цими діями обвинуваченого спричинено психологічні страждання потерпілій, вона зазначити не може.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Суд не приймає твердження захисника щодо: відсутності доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України; не конкретизації дій обвинуваченого у формулюванні обвинувачення; не доведення, що дії обвинуваченого призвели до психологічних страждань потерпілої, виходячи з такого.
Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення втретє хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного), у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства.
Факт систематичного вчинення психологічного насильства з боку обвинуваченого вважаю, що доведений під час судового розгляду, враховуючи рішення суду щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, в якому встановлено, що 11.11.2019 року, 18.01.2020 року о 14 год. 30 хв. та 18.01.2020 року о 19 год. 20 хв., 04.02.2020 року ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері. Крім того, ці факти не заперечував і сам обвинувачений.
Об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.
Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Вважаю, що показаннями потерпілої, показаннями самого обвинуваченого, частково показаннями свідка ОСОБА_8 , а також даними характеристики на обвинуваченого, доведено, що ОСОБА_5 вчиняв психологічне насильство відносно своєї матері 05.02.2020 року.
Факт психологічних страждань потерпілої судом було встановлено під час допиту ОСОБА_6 , її стан та переживання, коли вона розповідала про дії свого сина. Також, суд враховую той факт, що потерпіла лікувалася влітку 2020 року у психіатричній лікарні, тобто після подій, зазначених в обвинувальному акті.
Посилання захисника, що дії ОСОБА_5 не конкретизовані суд не приймає до уваги, так як у формулюванні обвинувачення чітко вказано дії останнього, які він здійснював відносно матері.
В ході судового розгляду суд також дослідив документи, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_5 .
Суд звертає увагу на дані характеристики на обвинуваченого, надану головою правління ОСББ «Автозаводська» ОСОБА_9 (свідка, якого суд не зміг допитати з причин виїзду останнього за межі України і від допиту якого у подальшому відмовився через це прокурор): « ОСОБА_5 до літа 2019 року характеризувався з позитивного боку. Працював на виробництві. У побуті був ввічливим. За характером був спокійним, врівноваженим. Розбіжностей, суперечок із представниками влади не мав. Із сусідами підтримував нейтральні стосунки. Невідомо з яких причин, але з початку літа 2019 року поведінка ОСОБА_5 кардинально змінилася. В першу чергу він став часто поміченим у нетверезому стані. Його поведінка у такому стані була неконтрольованою. Мiг лежати в алкогольному стані під дверима власної квартири. Вечорами нецензурно лаявся. Почав поводитись по хамськи до власної матері, обзивав її поганими словами, погрожував, застосовував фiзичну силу до неї. Коли вона його п`яного не впускала в квартиру, голосно грюкав у двері. Часто бувало, що він виштовхував свою матір за двері, а вона довгий час стояла ОСОБА_10 дверима й істерично ридала. Нерідко його мати в сльозах в такій ситуації дзвонила в наші двері та кликала на допомогу. Часто бувало, що його матір не ночувала вдома по кілька днів, тому що він її не пускав додому. Останній випадок виник 04.02.2020 року, коли матір не впускала його п`яного додому. Він з якоїсь причини вийшов на вулицю і розбив вікно в квартиру, де була матір, кинувши тротуарну плитку. Через день все повторилося, мати була в коридорі в істериці, а ОСОБА_5 не впускав її в квартиру. В такому нетверезому стані бачили його до 08.02.2020 року».
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Судом обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином, суспільну небезпечність та характер скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судима, має постійне місце мешкання та реєстрації, не одружений, працює, але неофіційно, його вік та здоров`я (перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога з 02.01.2020 року з діагнозом: вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками), відсутність осіб на утриманні.

Також, суд враховує дані досудової доповіді органу пробації відносно ОСОБА_5 , згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
Водночас, враховуючи наявність кількох видів альтернативних покарань, передбачених у санкції ст.126-1 КК України, дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , відношення останнього до скоєного (обвинувачений вказав, що за свої дії він має понести якусь відповідальність, але наполягав на винесенні відносно нього виправдувального вироку), обставини кримінального провадження, позицію потерпілої (на цей час ОСОБА_5 виправився: не вживає алкогольні напої, почав працювати, сварки припинилися, ОСОБА_6 відмовилася від обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України), відсутність обмежень для виконання певних робіт, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 саме м`яке покарання, передбачене санкцією ст. 126-1 КК України громадські роботи у розмірі, наближеному до мінімального.
У кримінальному провадженні цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази відсутні, запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 180 (ста восьмидесяти) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1