Справа№ 953/1391/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0000239 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді старший стрілець - навідник 1 відділення гранатометного взводу 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 01.10.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 1 від 02.01.2020 старший солдат ОСОБА_4 вважається таким, якого з 02.01.2020 виключено із списків особового складу військової частини.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у скоєні злочину визнав, підтвердив факти та обставини вчинення злочину, викладені вище, їх не оспорював, у скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені злочину, йому роз`яснені наслідки вимог ч.3 ст. 349 КПК України, інші учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення та вірну кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Як особа ОСОБА_4 : не одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, не працює , характеризується позитивно, є майстром спорту, на час вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», на посаді старший стрілець - навідник 1 відділення гранатометного взводу 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України .
У судовому засіданні обвинувачений висловив щирий жаль з приводу скоєного, щиро розкаявся, тому суд визнає вказане як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини за яким вчинений злочин, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.
При цьому, враховуючи приведені обставини, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, у відповідності до ст. 75 КК України .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців.
У відповідності до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1