Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3016/22
Провадження №1-кп/523/1122/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

22.02.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000172 від 30.01.2022 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньо-технічною освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок за встановлених органами досудового розслідування (дізнання) наступних обставин.

20.01.2021р., точний час органами дізнання не встановлений, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання - в кімнаті квартири АДРЕСА_3 , побачила на столі, належний ОСОБА_5 , мобільний телефон "Neffos", який визначила об`єктом свого протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала, шляхом вільного доступу, а саме скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з кімнати, належний йому вищевказаний мобільний телефон, в корпусі чорного-сірого кольорів, вартістю 3800грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 3800грн.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0000172, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви від 18.02.2022р., ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а також згідна із встановленими органами досудового розслідування обставинами та розглядом обвинувального акту за її відсутності.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 18.02.2022р., останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, без його участі. Потерпілій стороні також роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вона буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.

Борисовій роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Борисова згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості Борисовой, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_6 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, вперше притягається до кримінальної відповідальності та вперше скоїла кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, незаміжньою, офіційно не працюючою, маючою постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , яка є особою раніше не судимою, вперше притягається до кримінальної відповідальності та вперше скоїла кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, незаміжньою, офіційно не працюючою, маючою постійне місце реєстрації та проживання, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, з метою запобігання вчиненню обвинуваченою нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останньої можливе без її ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді обмеження волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне

зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 301, 302, 349, 368, 373-374, 376, 382, 392- 395, КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладанням на неї обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1 .

З оригіналом згідно,

головуючий суддя ОСОБА_1