Справа № 646/7388/21
№ провадження 1-кс/646/2043/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,
за участю:
особи, яка подала скаргу ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
УСТАНОВИВ:
11 листопада 2021 року до Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 03 листопада 2021 року, в якій він просив зобов`язати уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладені в його заяві від 03 листопада 2021 року.
В обґрунтування скарги зазначає, що 03 листопада 2021 року в порядку, передбаченому ст.214 КПК України, він звернувся до уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури із заявою про кримінальні правопорушення, вчинені слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Полтаві ОСОБА_4 та прокурорами Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо навмисно допущеної тривалої та злочинної імітації досудового розслідування та імітації нагляду за виконанням закону у кримінальному провадженні за №0000038. Зазначає, що у вказаній заяві ним детально було викладено обставини вчинення кримінальних правопорушень вказаними посадовими особами, проте до теперішнього часу відомості, викладені в його заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. Вважає, що така бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури суперечить вимогам ст. 214 КПК України та порушує його конституційне право на доступ до правосуддя.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_2 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав, викладених у скарзі.
Представник Харківської обласної прокуратури прокурор третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні.
З приводу заявленого уповноваженою особою Харківської обласної прокуратури клопотання про відкладення розгляду скарги слідчий суддя зазначає таке.
Уповноважена особа Харківської обласної прокуратури прокурор третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 обґрунтувала клопотання про відкладення розгляду скарги зайнятістю у іншому судовому засіданні, однак будь-яких доказів на підтвердження цього до клопотання про відкладення розгляду скарги не додала.
Положеннями ч.2 ст. 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи встановлені діючим законодавством України стислі строки для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора під час досудового розслідування та наявність підтверджень у матеріалах справи щодо належного повідомлення уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури, слідчий суддя визнає причини неявки уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури неповажними та вважає за можливе розглянути скаргу на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши думку заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, приходить до такого висновку.
Положеннями частини 1 статті 303 КПК України визначений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, зокрема, положеннями п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Жодних письмових заперечень щодо отримання заяви ОСОБА_2 від 03 листопада 2021 року про вчинене кримінальне правопорушення, а також щодо внесення вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від Харківської обласної прокуратури на адресу суду не надходило, отже слідчий суддя вважає, що вказані ОСОБА_2 у своїй скарзі факти про направлення заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 листопада 2021 року до Харківської обласної прокуратури та невнесення уповноваженою особою викладених у заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є достовірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач та прокурор.
Отже, обов`язок із внесення відповідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення покладається на слідчого, дізнавача, прокурора, до якого надійшла заява, повідомлення про таке діяння.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені в ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, зокрема: дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Також, згідно з ч. 1 розділу 2 Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, до Реєстру вносяться відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно частини 1 статті 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб тощо), суб`єктивна та об`єктивна сторони кримінального правопорушення.
Діючим КПК України передбачена спрощена процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки викладених в заяві обставин), яка полягає в тому, що для внесення відомостей до ЄРДР необхідно лише перевірити зміст самої заяви про кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній конкретних, відомих заявнику обставин об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). При цьому такі обставини мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статі КК).
Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Разом з тим, такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу; в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
З наданих до суду матеріалів слідує, що 03 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінальних правопорушень вчинених слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Полтаві ОСОБА_4 та прокурорами Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо тривалої імітації досудового розслідування та імітації нагляду за виконанням закону у кримінальному провадженні за №0000038 та умисного приховання посадових злочинів, вчинених фігурантами по справі, які підпадають під ознаки складів злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 367, ч.2 ст.382, ч.1 ст. 396 КК України, в якій просив у продовж 24 годин внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення слідчим ОСОБА_4 та прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які підпадають під ознаки складів злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 367, ч.2 ст.382, ч.1 ст. 396 КК України, що спричинило істотну шкоду охоронюваним законом правам та свободам заявника.
Так, зі змісту заяви від 03 листопада 2021 року вбачається, що слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Полтаві ОСОБА_4 здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями у порядку, передбаченому ч.2 ст.55, ст. 220 КПК України, щодо проведення слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, однак слідчий винесла незаконну та невмотивовану постанову про відмову у визнанні ОСОБА_9 потерпілим у кримінальному провадженні №0000038. Разом з тим, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 липня 2021 року вказану постанову слідчого було скасовано, однак слідчий самоусунулася від виконання покладених на неї службових обов`язків щодо проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, чим порушила конституційне право заявника на доступ до правосуддя. Крім того, прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , також самоусунулися від виконання своїх службових обов`язків та покривають службові злочини, вчинені фігурантами по справі.
Також, у даній заяві зазначено, що у зв`язку з навмисно допущеної слідчим ОСОБА_4 тривалої неправомірної діяльності щодо імітації проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000038, заявник звертався до прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні з клопотаннями, в яких просив останніх, належними чином виконувати свої службові обов`язки щодо нагляду за виконанням законів та письмово доучити слідчому ОСОБА_4 провести ряд слідчих та процесуальних дій направлених на встановлення істини у справі, однак процесуальними керівниками було направлено на адресу заявника формального листа-відписку, у якій викладені завідомо неправдиві відомості, чим порушили конституційне право заявника на доступ до правосуддя. .
Аналізуючи наведені в заяві від 03 листопада 2021 року відомості, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у ній дані не можуть свідчити про ймовірність вчинення слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Полтаві ОСОБА_4 та прокурорами Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень. Доводи заяви фактично зводяться до незгоди з прийнятими слідчим та прокурорами процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні №0000038 та щодо нездійснення вказаними особами процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що заявник у разі незгоди з прийнятими слідчим, дізнавачем, прокурором рішеннямита у разі нездійснення вказаним особами процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити, може оскаржити їх в порядку ст. 303 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, оскільки заява ОСОБА_2 від 03 листопада 2021 року не містить викладу обставин, які б вказували на наявність у діях зазначених вище ним уповноважених осіб ознак кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до незгоди із прийнятим ними рішеннями та із нездійсненням інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складений 17 листопада 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1