Справа № 216/1518/17
Провадження № 1-кп/216/49/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, освіта вища, не заміжньої, має на утримані малолітню дитину, працюючої водієм таксі, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2016 року, у темний час доби, при штучному освітлені, приблизно о 16 годин 10 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині дороги вулиці Лермонтова, з боку вул. Кобилянського в напрямку площі Визволення у Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу. По напрямку руху вищевказаного автомобіля був розташований пішохідний перехід, який регулювався світлофором та був позначений дорожніми знаками 2.1; 2.3; 5.35.1 (регульований пішохідний перехід), а також позначений дорожньою розміткою 1.3, 1.5, 1.12, 1.14.2, 1.7.
У цей же час, попереду автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзну частину дороги вулиці Лермонтова, на регульований світлофором пішохідний перехід, що позначений дорожнім знаком 5.35.1.(регульований пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.2, вийшли на зелений сигнал світлофору група пішоходів, однією з яких була ОСОБА_7 , які почали перетинати проїзну частину вказаної дороги, з права наліво за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В ході подальшого руху автомобіля «ВАЗ 2105», під керуванням водія ОСОБА_3 , яка під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховувала дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, почала маневр проїзду перехрестя вул. Лермонтова та пр. Пулковського на жовтий сигнал світлофору, який забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів, чим порушила вимоги п.п. 12.1, 8.7.3 ґ), 8.10 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
- «12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
- 8.7.3 Сигнали світлофора мають такі значення:
ґ) жовтий забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів.
-8.10 У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 , якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 виявивши на проїзній частині вул. Лермонтова пішохода ОСОБА_7 , застосувала міри екстреного гальмування та відвороту керма вліво, внаслідок чого автомобіль почав рухатись в стані заносу та допустила наїзд на вищевказаного пішохода яка була травмована та отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна верхніх і нижніх кінцівок, перелом зовнішнього мищєлку лівої великої гомілкової кістки з зміщенням уламків і гемартроз лівого колінного суглобу, закрита черепно-мозкова травма, лінійний перелом лобної кістки, забій головного мозку які згідно висновку експерта № 301 від 28.02.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя П.2.1.3.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
Відповідно до висновку експерта № 8/10.1-60 від 22.03.2017 в діях ОСОБА_3 по керуванню автомобілем «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимог п. 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП.
Тим самим, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала повністю, розкаялася та суду пояснила, що 15.12.2016 року вона керувала технічно справним автомобілем «ВАЗ 2105» д/н НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині дороги вулиці Лермонтова, з боку вул. Кобилянського в напрямку площі Визволення у Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу. ЇЇ автомобіль занесло через сніг, в результаті чого вона допустила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка була травмована та отримала тяжкі тілесні ушкодження. Матеріальну шкоду відшкодувала, заплатила приблизно 6 тисяч гривень потерпілій. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Крім того, зазначає, що має дитину сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому не виповнилося 18 років, тому просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від покарання.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, суд за згодою інших учасників судового провадження, згідно із вимогами частини 3 статті 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, і визнає їх встановленими судом, тому вважає необхідним обмежитись допитом обвинуваченої, та дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченої.
Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вважає, що вина ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведена, і її дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченої, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання своєї вини та її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом не встановлено.
В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - ОСОБА_10 підтримав клопотання про застосування до обвинуваченої ст. 1 п. в Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити її від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом вона мала одну неповнолітню дитину сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (м.к.п. а.с. 95).
Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання її звільнити з іспитовим строком, поклавши на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України. При цьому не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст.1 п. в Закону України «Про амністію у 2016 році».
У судовому засіданні обвинувачена, її захисник, кожен окремо не заперечували щодо застосування амністії.
Представник потерпілого підтримав заяву про залишення цивільного позову без розгляду та не заперечує проти застосування амністії.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 року» від 22 грудня 2016 року.
Стаття ст. 1 п. в Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжуванні злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила злочин до дня набрання чинності вищезазначеного закону, має одну неповнолітнє дитину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження (м.к.п. а.с.95). Свою вину ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину за ч.2 ст.286 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, визнає повністю, щиро кається у вчиненому, раніше не судима, не заміжня, має на утриманні неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра і лікаря нарколога не перебував і не перебуває (м.к.п. а.с. 91, 93), матеріальна шкода потерпілій відшкодована повністю.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 амністії, передбачених ч. 4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась. ОСОБА_3 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Даних про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини не має.
В ході судового розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у т.ч. передбаченого п.13 ч.1 ст. 67 КК України - вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснено.
Крім того, враховуючи, що під час досудового розслідування обвинуваченій був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході у виді особистого зобов`язання відпала, судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити той самий - особисте зобов`язання.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
З обвинуваченої ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, а саме: 1760,80 грн.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 371, 373- 376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний щодо ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін.
На підставі ст.1 п. в Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у зв`язку з амністією.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду.
Речовий доказ, а саме автомобіль «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у власника (м.к.п. а.с. 22), залишити власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1760,80 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят гривень вісімдесят копійок) документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження № 0000042 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/1518/17 (1-кп/216/49/21).
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1