Провадження №1-кп/523/1293/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

14.12.2021р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667 від 07.04.2021 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого дітей 2000, 2002 років народження, працюючого водієм КП «Міські дороги» ВСП №5, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2021р., ОСОБА_7 перебуваючи на посаді водія КП «Міські дороги», керуючи спеціальним вантажним підмітально-прибиральним автомобілем марки «ГЛОБУС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав з території ВСП №5 КП «Міські дороги», розташованої по вул. 43-Лінія в м. Одесі та направлявся в бік перехрестя вулиць Лиманна та Миколаївська дорога, для подальшого здійснення робіт з прибирання території. Так, Матіів керуючи вищевказаним автомобілем в темну пору доби, в умовах обмеженої видимості, з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, по сухому асфальтному дорожньому покриттю проїзної частини автодороги М-28 «Об`їзд міста Одеси», проїжджав ділянку, на якій організовано двосторонній рух, напрямки якого поділені турнікетною огорожею, з обох боків позначеною дорожньою розміткою 1.1. Напрямок руху, в якому рухався автомобіль під керуванням Матіїва, з боку вул. 43-Лінія до вул. Лиманній, має дві смуги для руху в напрямку с. Усатово Біляївського району Одеської області, які позначені переривчатою лінією дорожньої розмітки 1.5, та перехідно-швидкісну смугу гальмування для здійснення повороту вправо, перед виїздом на вул. Лиманну в Суворовському районі м. Одеси.
В той же день, приблизно о 02год. 40хв., Матіїв керуючи зазначеним автомобілем, рухався в перехідно-швидкісній смузі гальмування свого напрямку руху зі швидкістю приблизно 40км/год, при цьому, в порушення вимог п.п.1.5., п/п«б» п.2.3. «Правила дорожнього руху» України:
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
був неуважним, відволікся від керування, за дорожньою обстановкою постійно не стежив, внаслідок чого, відповідно не відреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині пішохода.

В подальшому, Матіїв в порушення вимог п.п.12.1.,12.3.,13.3. ПДР, що зобов`язують водія:
п.12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди»;
п.13.3. «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічному роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;
не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість, яка б забезпечила безпеку і дала можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, та не доїхавши 78,7м. до повороту-з`їзду з автодороги М - 28 по вул. Лиманній, за відсутності будь-яких перешкод для виявлення попереду себе на проїзній частині пішохода, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, з моменту об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_8 , який знаходився на проїзній частині попереду, у смузі руху його автомобіля та створював йому перешкоду для руху і змушував водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу, своєчасно не відреагував на виниклу перешкоду, а навпаки діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховував на їх відвернення, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки або безпечного об`їзду пішохода, та передньою правою частиною керованого ним автомобіля допустив на нього наїзд. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: відкрита черепно-лицева травма: забійні рани (5), садно (1), синці (2) обличчя, лінійний втиснутий перелом лицевого скелету - лобового виступу (глабелли) в проекції лобової пазухи, незначні крововиливи під м`яку оболонку (в проекції полюса правої лобової частки та лівої півкулі мозочка) та одна вогнищева маленька за розміром ділянка забою головного мозку (полюса правої лобової частки); закрита травма живота: масивний деревоподібний надрив задньої поверхні селезінки з множинними променями (довжиною гілок 2,6-4,4 см, глибиною 1,7-3,1 см) з великим крововиливом у черевну порожнину (близько 1740 мл рідкої крові та 180 г згортків її), масивний деревоподібний надрив лівої нирки (довжиною гілок 2,3-3,9 см, глибиною 2,2-2,8 см) з розривом її власної (фіброзної) капсули та розповсюдженням обширного крововиливу' у за очеревинний простір (до лівого куполу діафрагми і до входу в малий таз (включаючи останній) на протязі близько 14,2x12 см, товщиною 2,4-5,5 см); травма вільних частин нижніх кінцівок: садно з забійною раною на задній ділянці правого стегна, з утворенням «кишені» 17x8-13,5 см, заповненої крововиливом масою 140 г, осколковий (фрагментарний) перелом правої малогомілкової кістки, переломи латеральних та медіальних кісточок правих мало- та великогомілкових кісток (переломи Мальгеня) з розривом судин та нервових волокон та синцем на даному рівні; садно на задній ділянці лівого стегна у утворенням «кишені» 14,3x7,5-12,4 см, заповненої крововиливом масою 110г; ознаки загального струсу тіла: крововиливи у коренях легенів, зв`язковому і підвішую чому апаратах печінки і селезінки, від яких загинув на місці пригоди. Зазначені ушкодження у ОСОБА_8 утворилися по одному механізму, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми голови, живота та вільних частин нижніх кінцівок, який був небезпечний для життя, в момент заподіяння та містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень; смерть ОСОБА_8 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманою при ДТП вищевказаною поєднаною травмою, а безпосередньою причиною смерті з`явився шок.
У сукупності ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., п.п. 12.1., 12.3., 13.3 Правил, які призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті пішохода ОСОБА_8 .
Крім того, 06.04.2021р., приблизно о 02год 40хв., у водія Матіїва, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме після наїзду керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 , виник раптовий злочинний умисел, направлений на завідоме залишення без допомоги цього пішохода, якого він своїми діями поставив в небезпечне для життя положення та подальшого зникнення з місця вчиненого злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вимог п.2.10 Правил дорожнього руху, згідно з якими водій зобов`язаний:
п.2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
1)негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
2)увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
3)не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
4)вжити можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
5)повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е)вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
зупинившись на місці пригоди та впевнившись, що потерпілий подає ознаки життя, навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не прийняв, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілому не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, залишивши без допомоги ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження та перебував у небезпечному для життя стані, і відповідно був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, хоча ОСОБА_9 повинен був надати йому допомогу при тому, що сам поставив останнього в небезпечний для життя стан.
В судовому засіданні, ОСОБА_9 визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, потерпіла, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за ч.1 ст.135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується особа ОСОБА_9 , який є особою раніше не судимою, вперше скоїв кримінальні правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України з необережності, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких та відповідно тяжких злочинів, працюючого водієм КП «Міські дороги» ВСП № 5, одруженого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого з боку потерпілої, у зв`язку із відшкодуванням шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_9 , який є особою раніше не судимою, вперше скоїв кримінальні правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України з необережності, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких та відповідно тяжких злочинів, працюючого водієм КП «Міські дороги» ВСП № 5, одруженого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого з боку потерпілої, у зв`язку із відшкодуванням шкоди, приймаючи до уваги думку потерпілої, яка просить призначати не суворе покарання обвинуваченому, а саме не пов`язане із позбавленням волі, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення Матіїва можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі та із застосуванням додаткової міри покарання.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі та із застосуванням додаткової міри покарання, передбачене санкціями статей 286 і 135 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 і ч.1 ст.135 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки,

-за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_10 обрати у вигляді особистого зобов`язання, після чого, змінити на тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з моменту його взяття під варту. Виконання вироку в цій частині покласти на Роздільнянський РВП ГУНП в Одеській області.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1372,88грн., 1201,27грн., 1029,66грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_7 у повному обсязі, в інтересах держави в особі Одеського НДІСЕ.

Речові докази: флеш накопичувачі Kingston 16 GB Micro SD із відеозаписом, змиви вилучені з поверхні автомобіля, контрольний змив - зберігати при матеріалах кримінального провадження; вантажний автомобіль - вважати повернутим за належністю інженеру КП «Міські дороги» ОСОБА_11 ; посвідчення водія, робочий одяг і взуття ОСОБА_7 - повернути за належністю останньому; одяг і взуття ОСОБА_8 - знищити; арешт накладений ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2021р., 19.04.2021р., 19.04.2021р. - скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1