Справа № 439/1580/21
У Х В А Л А

19 листопада 2021 року м. Броди

Бродівський районний Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.309 КК України,

встановив:
В провадженні Бродівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.309 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що 21.11.2021 спливає термін тримання під вартою, однак продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурор не довів існування ризиків, вказаних у клопотанні. Крім цього захисник просить врахувати, що на утриманні обвинуваченого знаходиться двоє неповнолітніх дітей, до затримання він працював і мав можливість забезпечувати дітей, однак в даний час він не може брати участь у матеріальному забезпеченні дітей і це негативно впливає на їх становище. Водночас, при прийнятті рішення про продовження тримання під вартою просить зменшити розмір застави, оскільки той розмір, який просить прокурор є для нього та його рідних є непомірним, просить визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу щодо задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

На досудовому слідстві ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався у встановленому законом порядку та завершується 21.11.2021.

У відповідності до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До 21.11.2021 року завершити судовий розгляд даного кримінального провадження неможливо.

Суд виходить із того, що продовжують існувати ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в разі доведення його винуватості у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, ухилятися від суду, впливати на свідків та експертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити свою злочинну діяльність.

Суд вважає, що застосування більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти існуючим ризикам.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд застосовує положення п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином та не передбачено альтернативної можливості застосування до такого звільнення від відбування покарання з випробовуванням, тому не виключено, що такий може переховуватися від суду з метою уникнення передбаченого покарання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що питання чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Європейського суду з прав людини «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Продовження тримання обвинуваченого під вартою відповідатиме характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує особу ОСОБА_5 , який немає міцних соціальний зв`язків, він не одружений, немає постійного джерела доходів, посередньо характеризується за місцем проживання , а також те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого, в цьому випадку, можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Зважаючи на те, що на даний час судовий розгляд триває, дослідження доказів судом не розпочато, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити ще на 60 днів.

Крім цього суд вважає, що при визначенні розміру застави слід врахувати обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого та ризики, які існують, а також те, що розмір застави не може бути непомірним для обвинуваченого. Зважаючи на вищевказане суд вважає, що слід визначити заставу в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (71 370 грн.)

З урахуванням наведеного та керуючись ст.331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді триманні під вартою у Львівській установі виконання покарань (№19) строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2022 року, включно, із визначеною заставою у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 71 370 (сімдесят одна тисяча триста сімдесят) гривень.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою, не відлучатися із м. Броди Львівської області без дозволу органу досудового розслідування та суду, повідомляти орган досудового розслідування та суд про зміну місця свого проживання та роботи, а також здати на зберігання відповідному державному органу паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1