ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/2904/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: 369 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 25 06 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 369 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Долю речового доказу вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до графіку несення служби особовим складом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України на вересень 2020 року та дислокації сил та засобів роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області, поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України рядова поліції ОСОБА_8 , з 07 - 00 години 06 09 2020 року до 07 - 00 години 07 09 2020 року разом з рядовим поліції ОСОБА_9 взводу № 2 роти № 1 батальйону №4, заступили на службу у складі екіпажу № 1203 автопатруля Шевченківського та Київського районів м. Харкова, для виконання покладених обов`язків.
Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно положень Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до посадових інструкцій, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 22 11 2018 року № 5217, поліцейський (інспектор) управління патрульної поліції в Харківській області відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює у тому числі: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотримання правил дорожнього руху; забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством; затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством порядку) до підрозділів національної поліції України та/або суду; здійснює охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, також вживає заходів щодо охорони та збереження місця події у первинному, незміненому стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчо- оперативних груп. У тому числі п.2.2. посадової інструкції визначено, що поліцейський (інспектор) під час несення служби у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснює також організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху, заходи із забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставлення їх на спеціальні майданчики чи стоянки; профілактику, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху.
Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", перед початком несення служби 06 09 2020 року поліцейський рядовий поліції ОСОБА_9 отримав нагрудний відео реєстратор ХА02251,з інвентарним номером 10148-12824, який використовувався під час несення служби та нагрудний відео реєстратор ХА01941, з інвентарним номером 10148-12792.
10 02 2020 року близько 09 - 46 години поліцейським рядовим поліції ОСОБА_9 , який перебував у службовому автомобілі Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, вул. Г. Праці, 2/48, виявлено транспортний засіб марки Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_7 , 1982 року народження, за вказаною адресою їхав на автомобілі, на якому не працював задній стоп-сигнал, чим порушив п.31.4.3 Правил дорожнього руху України, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП) у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Виконуючи покладені на Патрульну поліцію України обов`язки, поліцейським ОСОБА_9 , на підставі ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено автомобіль марки Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , 1982 року народження, з приводу вказаних порушень.
В ході розгляду матеріалу у водія ОСОБА_7 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_9 запропонував йому пройти тест на газоаналізаторі «Драгер», однак ОСОБА_7 відмовився та йому було запропоновано проїхати за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проходження відповідного лікаря фахівця.
Прибувши за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , знаходячись на вулиці, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в момент розгляду справи поліцейським ОСОБА_9 та складання відносно ОСОБА_7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, діючи умисно, з метою надання поліцейському неправомірної вигоди, запропонував поліцейському ОСОБА_9 , який відповідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим він є службовою особою, неправомірну вигоду в сумі 1500 грн., як неправомірну вигоду, за не складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та ч.1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тим самим надав службовій особі неправомірну вигоду, за не вчинення відносної нього службовою особою дії з використанням службового становища.
Поліцейський ОСОБА_9 зрозумівши, що ОСОБА_7 запропонував грошові кошти у розмірі 1500 гривень, як неправомірну вигоду, за не притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, повідомив про незаконні дії останнього, а саме повідомлено про факт надання неправомірної вигоди на лінію диспетчерського центру «102», викликано на місце слідчо-оперативну групу Київського ВП ГУНП в Харківській області. Відносно водія ОСОБА_7 на місці було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП України від 06 09 2020 серії ДП18 № 56580.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція службовій особі неправомірної вигоди, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.
В процесі судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, допитавши обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, викладені у обвинувальному акті стосовно обвинувачення ОСОБА_7 не знайшли свого об`єктивного підтвердження, у зв`язку з чим останній підлягає виправданню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність виправдання ОСОБА_7 , через істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В той же час просить про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що досліджені судом першої інстанції неповно та з порушенням, а також про повторний допит свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши при цьому відеозапис, який міститься в матеріалах справи (а.с. 96-100).

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив про її задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_7 не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Конституція України, а саме стаття 62 гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому і полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Колегія суддів констатує, що у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпаки гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи. Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Вказане означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у людини не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі "Авшар проти Туреччини" - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.08.2008 року у справі "Кобець проти України" - п.43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі "Веренцов проти України" - п.86, "Яллох проти Німеччини").

Відповідно до ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і ці докази мають бути належними та допустимими. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що оскільки у діянні останнього відсутній склад кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується органом досудового розслідування, то в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, витлумачивши всі не усунуті сумніви на користь обвинуваченого, останній підлягає виправданню за недоведеністю вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якого сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив всі без виключення представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора щодо незаконності вироку та неправомірності дій ОСОБА_7 на думку колегії суддів не знайшли свого підтвердження та спростовуються:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні суду першої інстанції винуватим себе в об`ємі пред`явленого обвинувачення не визнав, при цьому зазначив, що 06 09 2020 року він перебував за кермом автомобіля та його зупинила патрульна поліція, повідомила, що не працює стоп-сигнал. Після чого, поліцейські пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння та повезли його до лікаря. Він не відмовлявся від проходження на стан сп`яніння, лише вимагав присутності адвоката. Також зазначив, що пропонував поліцейському кошти в сумі 1200-1500 грн., щоб йому віддали права та відпустили. В подальшому зазначив, що кошти пропонував у якості сплати штрафу.
Повідомив, що не пропонував кошти за не складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказане вище було підтверджено ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду.
Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_9 , наданих ним в судовому засіданні суду першої інстанції, а також підтверджених під час допиту в режимі відеоконференції у суді апеляційної інстанції, він працює поліцейським взводу №2 роти№1 батальйону №4 УПП в Харківській області. 06 09 2020 року перебував на чергуванні разом із ОСОБА_8 . По вул. Героїв Праці близько 07-08 години був зупинений автомобіль Skoda Oktavia у автомобіля не працював стоп-сигнал. В ході перевірки документів у водія автомобіля, раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано водію пройти огляд, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря. Вони проїхали разом із ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 де знаходився кабінет лікаря. Біля будівлі ОСОБА_7 запропонував йому грошові кошти в сумі 1500 грн. за не складання у відношенні нього протоколу по ст. 130 КУпАП на що він неодноразово повідомляв ОСОБА_7 , що це є неправомірною вигодою. Весь час здійснювалась фіксація на боді-камеру. Неправомірної вигоди ОСОБА_7 за не складання у відношенні нього постанови за ст.121 КУпАП не пропонував.
Разом з тим, судом першої інстанції досліджено та надано оцінку наступним письмовим документам, наданим стороною обвинувачення:

- витягу з ЄРДР за № 0000337 від 08 10 2020 року про виявлення прокурором 06 09 2020 року кримінального правопорушення, відповідно до якого 06 09 2020 року до чергової частини Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 працівникам поліції пропонували неправомірну вигоду за невиконання останніми своїх службових обов`язків;
- рапорту прокурора ХМП №2 ОСОБА_10 , що ним вивчені матеріали за фактом пропозиції надання неправомірної вигоди працівникам поліції та в діях невстановленої особи вбачається ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України;
- рапорту ст. інспектора Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 , що 06 09 2020 року о 09-56 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06 09 2020 року за адресою: м.Харків, вул.Шевченко, 26, працівники поліції затримали громадянина ОСОБА_7 , який пропонував неправомірну вигоду екіпажу 1203 в сумі 1500 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності. Заявник Голуб;
- рапорту ОСОБА_12 про застосування до ОСОБА_7 , який поводив себе неадекватно спец засобів кайданки, а також, що водій ОСОБА_7 пропонував неправомірну вигоду у розмірі 1500 грн., щоб уникнути відповідальності за його правопорушення, все фіксувалось на боді-камеру ХА 02251;
- двом рапортам про вжиття заходів направлених на встановлення обставин, щодо неправомірної вигоди працівникам поліції;
- витягам з наказу №1176о/с від 10 12 2018 року та №941 о/с від 02 12 2019 року про при значення по управлінню патрульної поліції по взводу №2 роти№1 батальйону №4 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;
- копіям посвідчень поліцейського УПП в Харківській області ОСОБА_9 та інспектора УПП в Харківській області ОСОБА_8 ;
- супровідному листу УПП в Харківській області ДПП про надання інформації, що поліцейські мали два портативні відеореєстратори ХА02251, ХА01941 та копії адміністративних матеріалів;
- копіям направлених матеріалів: постанова серії ДП18№565380, складена інспектором ОСОБА_13 , два витяги з наказів про призначення;посадові інструкції інспектора УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_8 та поліцейського УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_9 , відповідно до яких поліцейський ОСОБА_9 здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством; графік несення служби службовим складом УПП в Харківській області ДПП де визначено 06 09 2020 р. робочим днем батальйону №4; дислокація сил та засобів батальйону №4 де визначено місце дислокації та склад екіпажу № 1203 по Київському району у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , службовий автомобіль Toyota Prius 3548.
Також наданий диск із відео з портативних відеореєстраторів патрульних поліцейських відповідно до якого вбачається, що 06 09 2020 р о 08-16 до автомобіля за кермом якого перебуває ОСОБА_7 підходить поліцейський, повідомляє про несправність заднього лівого стоп сингала та просить пред`явити документи. В подальшому пропонує ОСОБА_7 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у лікаря, ОСОБА_7 погоджується проїхати до лікаря. В подальшому вбачається на відео перебування ОСОБА_7 в кабінеті лікаря.
Після чого, 06 09 20 р. о 09-16 та 09-31 годині перебуваючи біля будівлі ОСОБА_7 повідомляє поліцейському який стоїть поруч, що він дасть гроші в сумі 1500 грн., а його відпустять. Поліцейський повідомляє, що така пропозиція є незаконною.
06 09 2020 року о 09-27 ОСОБА_7 повідомляють про складання у відношенні нього протоколу за ст. 130 КУпАП. О 10-07 годині оголошують постанову у відношенні ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КУпАП;
-постанову про визнання вказаного диску речовим доказом.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження в апеляційному порядку, повторно допитавши за клопотанням прокурора обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , дослідивши дані, які містить відеозапис з камер нагрудного спостереження - боді-камер, погоджується з доводами суду першої інстанції щодо правильності оцінки доказів у кримінальному провадженні, оскільки судом при прийнятті рішення дотримано вимоги діючого законодавства.

Так, відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що висновки суд першої інстанції щодо необхідності виправдання ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки його винуватість повністю доведена зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом належними і допустимими доказами, колегія суддів визнає непереконливими.

Кожен доказ, яким органи досудового розслідування обґрунтували обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, був ретельно досліджений судом першої інстанції, йому дана відповідна оцінка, а висновки суду детально перевірені колегією суддів.

В розумінні ч. 1 ст. 369 КК України пропозицією неправомірної вигоди є висловлення службовій особі наміру про надання неправомірної вигоди. Пропозиція може бути здійснена у тому числі й в усній формі. Пропозиція має бути зрозумілою, недвозначною та містити всі істотні умови. Такий злочин є закінченим з моменту пропозиції неправомірної вигоди, яка характеризується проханням вчинення чи невчинення службовою особою дій в інтересах того, хто пропонує таку вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 запропонував поліцейському ОСОБА_9 , неправомірну вигоду за не складення відносно останнього постанов про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 130 КУпАП.
Як слідує з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , останній своєї винуватості у пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, не визнав, пояснивши, що пропонував надати кошти співробітнику поліції у сумі 1,5 тисячі гривень, з метою оплати штрафу та повернення своїх водійських прав.
З огляду на встановлені обставини кримінального провадження та досліджені судом докази, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_7 висловив зрозумілу, недвозначну пропозицію службовій особі щодо надання грошових коштів у сумі 1,5 тисячі гривень за сплату штрафу на місці з метою повернення водійського посвідчення.
Таким, чином, на думку колегії суддів, ОСОБА_7 намагався уникнути факту притягнення його до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Проте, колегія суддів констатує, що правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, наділено виключно суд.
Національна ж поліція відповідно до ст. 222 КУпАП розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121 КУпАП.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі і пояснень свідка ОСОБА_9 , наданих у суді першої інстанції та підтверджених під час повторного допиту в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 не пропонував йому грошові кошти за не складення у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП та не чув щоб така пропозиція звучала на адресу когось іншого.
На підставі викладеного, колегія суддів констатує, що можливість отримання доказів винуватості ОСОБА_7 повністю була вичерпана.
Наявність же у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України також доведено не було, а відтак, згідно положень та приписів Конституції України, КПК України, п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться судом на користь обвинуваченого. Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». У випадках, коли не доведено що в діянні обвинуваченого є склад кримінального злочину, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Виходячи із положень, викладених у ст.404 КПК України, колегія суддів перевірила рішення суду першої інстанції з точки зору його законності і обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також дослідженим у судовому засіданні доказам та дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги, викладених у виправдувальному вироку висновків не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п. 1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Виправдувальний вирок Київського районного суду м. Харкова від 25 06 2021 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 369 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4