Справа № 454/3144/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/121/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000478 за апеляційними скаргами заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020 та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2020 у кримінальному провадженні № 0000478 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сілець Сокальського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020, яким ОСОБА_7 визнано винуватим: за ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання із встановленням 1 року 6 місяців іспитового строку, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки за ст. 76 КК України.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2020 у резолютивній частині вироку Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020 відносно ОСОБА_7 виправлено описку в частині призначення покарання, та зазначено, що ОСОБА_7 призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На вирок та ухвалу про виправлення описки суду першої інстанції подав апеляційні скарги прокурор, який просить дані рішення скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Стосовно необґрунтованості та хибності висновків викладених у вироку суду першої інстанції апелянт покликається на те, що розгляд справи безпідставно відбувся без участі потерпілих, які хоч і скерували в суд заяви про розгляд справи без їх участі, однак ними не було висловлено в заявах їх думку щодо обставин кримінального правопорушення та думку щодо необхідності чи недоцільності дослідження в судовому засідання доказів, які є в матеріалах справи. При цьому слід зазначити, що заяви від потерпілого ОСОБА_9 в справі немає, відповідно його думки судом враховано не було.

Крім того апелянт наголошує, що суд безпідставно дійшов висновку про повне відшкодування збитків потерпілим, оскільки доказів цьому в справі немає, а взяття цієї обставини, як пом`якшуючу при призначенні покарання є безпідставним.

Окрім того призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки за ч.1 ст. 185 КК України, в супереч вимогам КПК, однак з врахуванням думки прокурора, було призначено ОСОБА_7 один рік позбавлення волі, у той час, як КК передбачає обмеження волі. Тобто обвинуваченому було призначено більш суворе покарання, ніж передбачено відповідальністю статті закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт звертає увагу, що 23.12.2020, при ознайомленні з матеріалами справи, прокурором було виявлено ухвалу суду від 21.12.2020 про виправлення описки у вироку від 10.12.2020 відносно ОСОБА_9 , тим же складом суду без повідомлення учасників процесу. При цьому в ухвалі від 21.12.2020 резолютивна частина була викладена наступного змісту:

«Виправити описку у вироку Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020р., яким засуджено ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Абзац перший резолютивної частини вироку викласти наступним чином: « ОСОБА_7 визнати винним: по ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; по ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання із встановленням 1 (одного) року б(шість) місяців іспитового строку, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання, роботи.»»

Апелянт покликається, що через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вирок та ухвала суду першої інстанції у даній справі підлягають скасуванню з направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, в першій декаді серпня 2020 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 18.08.2020), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вільного доступу до однієї із кімнат будинку належного ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , в якій проживає його двоюрідна сестра ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю уваги інших осіб, таємно викрав належні останній золоті вироби, а саме: дві каблучки вагою 1,74 гр. та 1,8 гр., дві обручки вагою 3,95 гр. та 3,34 гр., кулон вагою 1,6 гр. та ланцюжок вагою 6,18 гр. (загальна вага викраденого 18,61 грам), загальною вартістю 28741 гривні, срібний ланцюжок з хрестиком, вартістю 300 гривень, срібну ложечку вартістю 140 гривень, біжутерію: хрестик вартістю 500 гривень, сережки вартістю 800 гривень та грошові кошти у сумі 4100 гривень, після чого із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 32841 гривні.

У подальшому, ОСОБА_7 розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України .

Окрім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 15 вересня 2020 року приблизно після 13:00 год., переслідуючи корисливий мотив, з метою власного незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вільного доступу до однієї із кімнат будинку належного ОСОБА_12 , що в АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю уваги інших осіб, повторно таємно викрав належні ОСОБА_9 грошові кошти, а саме 2900 доларів США та 27600 гривень, після чого із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, заподіявши потерпілому значної матеріальної шкоди на загальну суму 108800 гривень.

У подальшому, ОСОБА_7 викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна(крадіжка), вчиненого повторно, що завдало значної шкоди потерпілому ч. 3 ст. 185 КК України).

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора підлягають до задоволення виходячи з наступного.

У суді апеляційної інстанції знайшло підтвердження апеляційні вимоги прокурора про неправильне призначення судом першої покарання обвинуваченому.

Так колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини по ч.ч. 1, 3 ст. ст. 185 КК України, слухання справи відбулося із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Однак, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за конкретними частинами статті обвинувачення суддею суду першої інстанції не було дотримано вимог чинного Кримінального кодексу України, за ч.1 ст. 185 КК України, і ОСОБА_7 було призначено покарання у виді позбавлення волі у той час, як даним Кодексом передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років.

Дане покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, в суді апеляційної інстанції було здійснено прослуховування звукозапису судового засідання, а саме момент дебатів та проголошення вирок. У дебатах прокурор просив призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі і у вироку суддя проголосила саме таку міру покарання позбавлення волі, а не обмеження волі, як це передбачено чинним Кримінальним кодексом України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.4 ч.1 ст. 413 КК України передбачено, що неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2020 було виправлено описку у вироку Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020р., яким засуджено ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Абзац перший резолютивної частини вироку викладено наступним чином:

« ОСОБА_7 визнати винним: по ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1(одного) року обмеження волі; по ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі….».

У суді апеляційної інстанції знайшли підтвердження апеляційні вимоги прокурора про те, що ухвалою про виправлення описок було змінено міру покарання, а саме призначено ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України покарання у вигляді обмеження волі.

Згідно ч.1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають «незмінністю судового рішення».

Судом першої інстанції було порушено вимогу щодо незмінності судового рішення.

Враховуючи зазначене вище, колегію суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора на вирок та ухвалу суду першої інстанції підлягають до задоволення, а вирок від 10.12.2020 та ухвала від 21.12.2020 суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції під час якого повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі та прийняти рішення по справі, що відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 на вирок та ухвалу суду першої інстанції - задовольнити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020 та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2020 у кримінальному провадженні № 0000478 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.ч. 1,3 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції .

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий:
Судді: