Провадження № 11-сс/4820/45/22
Справа № 688/1/22 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Ізяславським районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 грудня 2021 року за № 0001080 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 січня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Обрано

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ялта Автономної Республіки Крим, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, мешканцю АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання, непрацюючому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали до 27 лютого 2022 року включно.

Як вбачається із клопотання, 30 грудня 2021 року близько 16 години ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , переконавшись, що в помешканні ОСОБА_10 , окрім неї, нікого немає та сторонні особи неподалік місця скоєння злочину відсутні, керуючись корисливим мотивом, проникли на територію подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 . За допомогою власної фізичної сили розбили скло у вікні веранди, через яке відкрили запираючий пристрій дверей, після чого проникли в середину будинку. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 направились до ОСОБА_10 , яка в цей час знаходилась в кімнаті спальні та відпочивала на ліжку. Після цього ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, разом із своїм спільником ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_10 та почали вимагати від неї грошові кошти, погрожуючи при цьому фізичною розправою. Отримавши відмову надати їм грошові кошти, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 почали наносити ОСОБА_10 удари кулаками в ділянку грудної клітки та поперекового відділу спини. В подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до завершення та отримання коштів від потерпілої, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 почали душити ОСОБА_10 подушкою та кухонним рушником, перекриваючи тим самим їй дихальні шляхи.
Окрім цього, ОСОБА_7 в безпосередній присутності ОСОБА_9 взяв у приміщенні кухні вказаного будинку кухонно-побутовий ніж та, демонструючи його, погрожував відрізати фаланги пальців рук та вухо ОСОБА_10 , при цьому, з метою демонстрації реальності своїх погроз, приставляв ножа до зазначених частин тіла. В результаті таких дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_10 , усвідомлюючи реальну загрозу її життю та здоров`ю, в супереч своїй волі, передала їм грошові кошти в сумі 13 450 грн., після чого вони покинули будинок ОСОБА_10 та розпорядились незаконно здобутими коштами на власний розсуд.
Внаслідок вказаних дій потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин грудної клітки та поперекового відділу спини та матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними, протиправними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням у житло ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.
30 грудня 2021 року о 23 годині ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
31 грудня 2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Непогоджуючись з ухвалою слідчої судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалу вважає незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, вказані у клопотанні слідчого відсутні.

Слідчою суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, є переселенцем з території анексованого Криму, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, одружений, підтримує постійні стосунки з матір`ю, на його утриманні малолітній син.

Вказує, що оскаржувана ухвала та клопотання не містить обґрунтування неможливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років. Окрім того, перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідча суддя врахувала обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та за яке законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років; особу підозрюваного ОСОБА_7 , який не працює, не має місця реєстрації, міцних соціальних зв`язків.

Тому, слідча суддя прийшла до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілу та свідків, оскільки останні проживають неподалік; а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшла до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконий вплив на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушенння, є безпідставними, виходячи з такого.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання апеляційної скарги на те, що слідчий суддя та прокурор не обґрунтували неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються змістом самого клопотання та оскаржуваної ухвали.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено обставини справи, та не встановлено підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, дружини, на утриманні неповнолітнього сина, позитивної характеристики та відсутність судимостей, не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчої судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 січня 2022 року, якою обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 лютого 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4