Номер провадження: 11-сс/813/1278/21
Номер справи місцевого суду: 522/9879/21 1-кс/522/8085/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні №0000008 від 16.01.2021 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, -

встановив:

В провадженні Управління СБ України в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000008, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2021 року, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Наказом начальника ГУ НП в Одеській області №1631 о/с від 02.12.2019 року капрала поліції ОСОБА_9 призначено поліцейським з логістики сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Київського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області, звільнивши з посади поліцейського з логістики Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУ НП в Одеській області.
У зв`язку з реорганізацією, наказом начальника ГУ ПН в Одеській області № 487 о/с від 04.03.2021 року сержанта поліції ОСОБА_9 , призначено поліцейським з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області, звільнивши з посади поліцейського з логістики сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Київського відділу поліції в місті Одеса ГУ НП в Одеській області.
Також, згідно наказу начальника Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області № 465 від 12.12.2019 року поліцейська з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики рядова поліції ОСОБА_9 призначена відповідальною особою за зберіганням речових доказів та озброєння, які знаходяться у камері зберігання слідчого відділу Київського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області.
У подальшому, у зв`язку з реорганізацією наказом начальника Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області № 150 від 11.03.2021 року сержант поліції ОСОБА_9 призначена відповідальною особою з обліку та збереження речових доказів і озброєння в Одеському районному управлінні поліції № 1 ГУ НП в Одеській області.
Так, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді поліцейської з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області та будучи відповідальною особою за зберіганням речових доказів та озброєння, які знаходяться у камері зберігання слідчого відділу Київського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області 14.12.2020 року отримала від старшого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_12 , речові докази у кримінальному проваджені №0000074 від 30.01.2020 року, а саме: два сейф пакети № 5518723 та № 5518724, у один з яких згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № 326 від 19.05.2020 року поміщено речовину білого кольору, масою 627,6625 г, яка містить у своєму складі кокаїн у розмірі 476,1 г, який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою № 770 від 06.05.2020 року Кабінетом міністрів України (зі змінами та доповненнями, чинними на момент проведення експертизи) є наркотичним засобом, обіг якого обмежено (таблиця 2, список № 1).
Цього ж дня, ОСОБА_9 складено квитанцію про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 000894 про факт отримання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000074 від 30.01.2020 року, який передано старшому слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_12 для долучення до матеріалів кримінального провадження.
Однак, у січні 2021 року (точний дата та час досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_9 , яка діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на заволодіння наркотичним засобом - кокаїном, обіг якого обмежено, який є речовим доказом у кримінальному проваджені №0000074 від 30.01.2020 року, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах з метою його подальшої реалізації (збуту) та отримання неправомірної вигоди для себе та осіб, які діяли за попередньою змовою з останньою.
Реалізуючи свій злочинний намір, у січні 2021 року (точний дата та час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою отримання неправомірної вигоди для себе та осіб, які діяли за попередньою змовою з останньою, маючи допуск та доступ до обладнаної камери зберігання речових доказів Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, заволоділа шляхом викрадення наркотичний засіб кокаїн, масою 476,1 г, який є речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000074 від 30.01.2020 року, що є особливо великим розміром.
Також, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (спосіб, місце, час), передала вищевказану наркотичну речовину кокаїн, обіг якої обмежено, у особливо великих розмірах, невстановленим особам, з метою його подальшого збуту іншим особам.
15.06.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, з викладених вище обставин, тобто у вчиненні злочинів, передбачених:
- ч. 3 ст. 308 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння наркотичним засобом, обіг якого обмежено, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;
- ч. 3 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено та незаконний збут наркотичного засобу, в особливо великих розмірах, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб.
17.06.2021 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси підозрюваній ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб до 15.08.2021 року, без визначення розміру застави.
10.08.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_9 на 60 днів.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме ризики: переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду; знищення, переховування або спотворення речей, а саме наркотичного засобу кокаїну, який має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2021 року клопотання слідчого задоволено та відносно підозрюваної ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10.10.2021 року, без визначення розміру застави.

Разом з тим, вказаною ухвалою слідчого судді призначено у порядку ст.206 КПК України службову перевірку щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_9 фізичного та психологічного насилля співробітниками УСБУ в Одеській області, які викладені у запереченні від 12.08.2021 року на клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, а також щодо відвідувань підозрюваної ОСОБА_9 співробітниками УСБУ України в Одеській області у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», виконання якої доручено уповноваженій посадовій особі на проведення службової перевірки.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя визнав обґрунтованими доводи щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, яким до підозрюваної був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, та необхідності виконання ряду слідчих та процесуальних дій, що неможливо завершити до спливу терміну дії ухвали про обрання запобіжного заходу. Також слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, а ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися та не відпали, а саме: підозрювана може вжити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду; може здійснити спроби знищення, переховування або спотворення речей, а саме наркотичного засобу кокаїну, який має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню. Врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочинів, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винною, особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, або інший менш суворий запобіжний захід. Захисники посилаються на необґрунтованість та невмотивованість оскарженої ухвали, з огляду на не врахування слідчим суддею повідомлених стороною захисту фактів фізичного та психологічного тиску на підозрювану, відмовою у задоволенні клопотання про дослідження доказів, стверджують на необґрунтованість підозри, а також на недоведеність слідчим та прокурором існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відсутність обґрунтування щодо неможливості застосування до підозрюваної іншого, не пов`язаного із утриманням під вартою запобіжного заходу. Захисники посилаються на те, що підозрювана має родину, малолітню дитину та місце проживання в м. Одесі.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не наполягали на забезпечені участі підозрюваної ОСОБА_9 в судовому засіданні, а остання не зверталася до апеляційного суду із клопотанням про розгляд апеляційних скарг в її присутності.
За наведених підстав апеляційний розгляд здійснено без участі підозрюваної ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача; захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційних скарг; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , остання обґрунтовано підозрюється в скоєні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, оскільки докази, які долучені до клопотання слідчого, в своїй сукупності доводять обґрунтованість підозри.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованої підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 23.03.2021 року; протоколу ідентифікації (помітки) грошових коштів від 23.03.2021 року; протоколу за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу; висновку експерта Одеського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/116-21/7996-НЗПРАП від 07.05.2021 року, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_13 , речовина у вигляді грудочок білого кольору, масою 0,994 г, у полімерному пакеті з замком «zip-lock» та стрічкою червоного кольору, що знаходиться у паперовому згортку, містить наркотичний засіб обіг якого обмежено - кокаїн, кількісний вміст якого становить 0,626 г (Таблиця № ІІ Список № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року); протоколу огляду і вручення грошових коштів від 20.04.2021 року; протоколу отримання добровільно наданого предмету від 20.04.2021 року; висновку експерта Одеського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/116-21/7997-НЗПРАП від 07.05.2021 року, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_13 , речовина у вигляді грудочок білого кольору, масою 1,043 г, у полімерному пакеті з замком «zip-lock» та стрічкою червоного кольору, що знаходиться у паперовому згортку, містить наркотичний засіб обіг якого обмежено - кокаїн, кількісний вміст якого становить 0,667 г (Таблиця № ІІ Список № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року); протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 20.04.2021 року; протоколів за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу; протоколу ідентифікації (помітки) грошових коштів від 20.04.2021 року; протоколу огляду місця події від 02.06.2021 року; протоколу обшуку житлової квартири, у якій проживає ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 від 02.06.2021 року; протоколом обшуку робочого місця ОСОБА_9 , в робочому кабінеті та камери речових доказів Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15А від 02.06.2021 року; протоколів допиту підозрюваних ОСОБА_10 від 02-03.06.2021 року та ОСОБА_11 від 02.06.2021 року; протоколів допиту свідків ОСОБА_14 від 02.06.2021 року, ОСОБА_15 від 02.06.2021 року; ОСОБА_13 від 21.04.2021 року; ОСОБА_16 від 16.06.2021 року; акту інвентаризації речових доказів у вигляді наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться у камері зберігання речових доказів ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області № 60-1722 від 22.02.2021 року; протоколу огляду місця події від 02.06.2021 року; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих їй злочинів.
Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.87 КПК, для визнання цих доказів недопустимими.
При цьому, долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрювана, можливо вчинила інкриміновані їй злочини: заволодіння наркотичним засобом, обіг якого обмежено, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено та незаконний збут наркотичного засобу, в особливо великих розмірах, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб.
За наведених підстав, наявні в матеріалах, доданих до клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра висунута ОСОБА_9 не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
За таких обставин, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри є неспроможними.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрювана, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності її вини у вчиненні злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спроби знищення, переховування або спотворення речей, а саме наркотичного засобу кокаїну, який має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, що виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_9 , та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваній у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.
Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваної кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваної та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана підозрювана, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Питання щодо існування ризику переховування підозрюваної ОСОБА_9 детально досліджувалось при обранні відносно останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що з урахуванням обставин інкримінованих злочинів, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваної, станом на даний час ризик переховування підозрюваної не знизився та продовжує існувати.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваної, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , яка на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжких злочинів в сфері обігу наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб, із зловживанням службовим становищем, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованих їй злочинів, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та продовжує існувати.
Ризик незаконного впливу свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні також досліджувався при обранні підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що станом на даний час вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.
При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.
Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваної ОСОБА_9 на свідків, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрювана, яка працювала працівником поліції, може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може здійснювати незаконний вплив на інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні продовжує існувати.
Крім того, з урахуванням обставин інкримінованих злочинів, не встановлення місце знаходження наркотичного засобу кокаїну, обіг якого обмежено, існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК, знищення, переховування або спотворення підозрюваною будь-якої із речей, зокрема наркотичного засобу, що має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту про відсутність ризиків у кримінальному проваджені, з посиланням на те, що підозрювана в період часу з 02.06.2021 року по 17.06.2021 року перебувала на волі, не здійснила спроб до переховування, здійснення впливу на свідків чи інших підозрюваних та не спробувала спотворити чи приховати докази у кримінальному провадженні, оскільки не здійснення вказаних дій підозрюваною в зазначений короткий проміжок часу не може в повній мірі гарантувати належної процесуальної поведінки підозрюваної в подальшому та нівелювати наявність встановлених вагомих ризиків.
Твердження сторони захисту про необґрунтованість ухвали слідчого судді через не визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.308, ч.3 ст.307 КК України, а саме: заволодіння наркотичним засобом, обіг якого обмежено, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено та незаконний збут наркотичного засобу, в особливо великих розмірах, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Таким чином, обставини інкримінованих ОСОБА_9 злочинів дають підстави на даній стадії досудового розслідування дійти висновку, що продовживши застосування до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду, у відповідності до ст. 183 КПК, на законних підставах не визначив розмір застави.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя в мотивувальній частині дійшов висновку про можливість застосування застави, а в резолютивній частині вказав не визначати такого альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки з оскарженої ухвали вбачається, що в мотивувальній частині (аркуш 5 абзац другий) та в резолютивній частині слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на п.5 ч.4 ст.183 КПК.
Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваної від досудового розслідування у разі обрання відносно неї іншого запобіжного заходу, а саме необхідно здійснити огляди всіх предметів та документів, вилучених під час досудового слідства у кримінальному провадженні; здійснити розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій; встановити та допитати всіх свідків у кримінальному провадженні; провести інші слідчі/процесуальні дії за участю, в проведенні яких виникне необхідність; повідомити ОСОБА_9 про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри; додатково допитати ОСОБА_9 за обставинами нової підозри; вирішити питання про повідомлення про підозру іншим особам; надати доступ до матеріалів провадження та ознайомити з ними сторону захисту; виконати вимоги ст. 290 КПК; виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Слідчим суддею також враховані обставини злочинів, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_9 , а саме за ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, санкції вказаних статей передбачають покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна відповідно.

Доводи сторони захисту про незаконне затримання підозрюваної ОСОБА_9 слідчим 02.06.2021 року, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки захисником не надано належних доказів на підтвердження затримання підозрюваної 02.06.2021 року та звернення сторони захисту щодо оскарження її затримання. Крім того, стороною захисту апеляційному суду повідомлено, що в період часу з 02.06.2021 року по 17.06.2021 року ОСОБА_9 перебувала на волі, та згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року (т.1 а.с.33-39), якою було обрано підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою, вбачається, що строк дії запобіжного заходу визначено обчислювати з 17.06.2021 року, тобто до постановлення вказаної ухвали підозрювана затриманою не була.

Доводи захисників щодо приховання стороною обвинувачення при обранні запобіжного заходу від слідчого судді факту незаконного затримання підозрюваної, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки з ухвали слідчого судді від 17.06.2021 року не вбачається, що стороною захисту висловлювались доводи про незаконність затримання ОСОБА_9 .

Доводи сторони захисту про неврахування слідчим суддею застосування до підозрюваної ОСОБА_9 фізичного та психологічного впливу та відвідування слідчим та співробітниками оперативного підрозділу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з метою здійснення впливу на підозрювану для її визнання своєї винуватості у кримінальних правопорушеннях, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки слідчим суддею вказані обставини прийнято до уваги та з метою їх перевірки, слідчий суддя в оскарженій ухвалі від прийняв рішення в порядку ст.206 КПК, призначивши службову перевірку щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_9 фізичного та психологічного насилля співробітниками УСБУ в Одеській області, які викладені у запереченнях від 12.08.2021 року на клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, а також щодо відвідувань підозрюваної ОСОБА_9 співробітниками УСБУ України в Одеській області у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», виконання якої доручено уповноваженій посадовій особі на проведення службової перевірки. Оскарженою ухвалою зобов`язано посадових осіб уповноважених на проведення службової перевірки надати до Приморського районного суду м. Одеси відповідь, у встановлений чинним законодавством строк, за результатами проведення вищезазначених обставин, викладених ОСОБА_9 у судовому засіданні від 12.08.2021 року під час розгляду відносно неї клопотання про продовження строку тримання під вартою, та письмового заперечення адвоката ОСОБА_8 від 12.08.2021 року.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, що стосовно заявлених стороною захисту обставин нанесення під час затримання підозрюваній ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться перевірка та дослідження зазначених обставин.
Апеляційний суд визнає неспроможними твердження сторони захисту про незаконність ухвали слідчого судді у зв`язку із відмовою у задоволенні клопотання сторони захисту щодо дослідження відеозапису додатку до протоколу обшуку від 02.06.2021 року, оскільки ч.4 ст. 193 КПК визначено право, а не обов`язок слідчого судді за клопотанням сторін або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту про неврахуванням слідчим суддею, що протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, а також протоколи допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_13 не містять інформації про будь-які діяння ОСОБА_9 , колегія суддів визнає неспроможними, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення, на даний час не встановлюється винуватість чи невинуватість підозрюваної в інкримінованих їй злочинах, а лише встановлюється можлива причетність підозрюваної до вчинення злочинів та законність продовження запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд визнає також неспроможними, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам.
Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно наявності у підозрюваної місця мешкання, міцності соціальних зв`язків, одружена, має на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження, однак вказані обставини не є достатніми та такими, які можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваної під вартою.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_9 підозри у вчиненні інкримінованих їй дій та продовження існування раніше встановлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг захисників суд визнає безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2021 року щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000008 від 16.01.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4