Провадження 1-кп/193/114/21
В И Р О К
іменем України

16 листопада 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000010 від 07 квітня 2021 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Щорськ Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений

1) за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років і 3 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 29.03.2020 за відбуттям строку покарання;

2) за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, з застосуванням випробування на підставі ст. 75 КК України на строк 2 роки;

3) за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.06.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4-х років і 1-го місяця позбавлення волі;

4) за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4-х років і 1-го місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень майнового характеру і маючи непогашену чи зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно скоїв злочин проти власності за таких обставин.
Так, 07.04.2021 року близько 01:00 години ОСОБА_3 приїхав волосипедом на вул. Зоряну смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, де помітив біля домоволодіння №120 автомобіль марки "VOLVO", білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 та знаходиться в користуванні ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_3 реалізвуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи умисно, повторно, підійшов до вище зазначеного автомобіля та відстебнувши гумові паски на металевих ящиках, де знаходилися акумулятори, відчинив їх та викрав акумулятор марки FORSE - 190 А, жовтого кольору, вартістю 4567 грн та акумулятор марки SOLITE - 230 А, чорного кольору, вартістю 1660 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2162/21 від 24.06.2021 потерпілому ОСОБА_5 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 6227 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Позиція обвинуваченого.
ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив що в квітні 2021 року він пізно вночі повертався на велосипеді з відпочинку по вулиці Зоряна в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, де біля одного з домоволодінь на узбіччі помітив припаркований білий вантажний автомобіль. Він зупинився, обійшов вказаний транспортний засіб, потім відстебнув на його рамі гумові паски на металевих ящиках, з якого викрав 2 акумулятори, які завантажив на велисипед та перевіз їх додому. Наступного дня, вранці, він продав вказані акумулятори невідомому чоловіку у с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області за ціною металобрухту, а виручені кошти використав на власні потреби. Щиро розкаявся у вчиненому. Цивільний позов визнав частково, незаперечував щодо стягнення з нього матеріальних збитків - вартості викрадених двох акумуляторів, у сумі 6227 грн., втім не згодний відшкодовувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн., посилаючись на відсутність для цього підстав
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що на момент вчинення крадіжки він неофіційно працював водієм ТОВ "ТРАСВАНТАЖ МТД". Для використання у роботі йому надали вантажний автомобіль"VOLVO", білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 . Однак, користуватися вказаним автомобілем він не мав можливості, оскільки на ньому були розряджені акумуляторні батареї, через що він за власні кошти придбав два акумулятора, один - новий, інший- бувший у використанні. 06.04.2021 він припаркував даний автомобіль навпроти домоволодіння по АДРЕСА_3 , тобто поблизу місця свого проживання. Вранці наступного дня він мав виїхати даним вантажним автомобілем на роботу, однак запустити двигун не зміг, оскільки виявив крадіжку двох придбаних ним раніше акумуляторних батарей. Після чого викликав поліцію. Пояснив, що через невиїзд на роботу 07.04.2021 підприємство зняло з нього частину заробітку у розмірі 2000 грн. Для відновлення робочого процесу - здійснення перевезення вантажу на вищевказаному вантжному транспортному засобі цього ж дня він замовив за власні кошти нові акумулятори, які надійшли лише наступного дня, тому лише 08.04.2021 він мав можливість виїхати на роботу. Цивільний позов визнав повністю і просив його задовольнити.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2162/21 від 24.06.2021 станом на 07.04.2021 ринкова вартість акумулятора марки FORSE - 190 А, становила 4567 грн, а акумулятора марки SOLITE - 230 А, - 1660 грн.
Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів вилучив майно потерпілого ОСОБА_5 загальною вартістю 6227 грн., та розпорядився ним як власним, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Мотиви призначення покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії нетяжкого злочину.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який до кримінальної відповідальності раніше притягувався, звільнився з місць позбавлення волі лише 29.03.2020 за відбуттям строку покарання, після чого не влаштувався на роботу, хоча має задовільний стан здоров`я, приймаючи до уваги його соціально - психологічні риси, який неодружений, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суму заданих злочином збитків, яка не відшкодована, за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який з огляду на його попередні судимості схильний до вчинення крадіжок, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, оскільки даний злочини був скоєний обвинуваченим ОСОБА_3 07.04.2021, тобто до постановлення попереднього вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі, то на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначене судом підсудному менш суворе покарння за цим вироком слід поглинути більш суворим покаранням визначеним обвинуваченому за попереднім вироком суду.

Розов`язання цивільного позову.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення майнової шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст.128 КПК України, зокрема цивільний позивач просив стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 6227,00 гривень, та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

У відповідності з ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності із ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Дослідивши зміст цивільного позову, враховуючи доводи сторін судового розгляду, суд дійшов такого висновку.

Суд знаходить доведеним той факт, що хоча автомобіль марки "VOLVO", білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , лише перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_5 , однак акумулятори, які були встановлені у ньому та які в подальшому були викрадені ОСОБА_8 , придбані саме потерпілим, відтак останній являвся їхнім законним володільцем.
З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку експерта №2162/21 від 24.06.2021 потерпілому ОСОБА_5 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 6227,00 гривень. Отже, суд дійшов переконання, що матеріальна шкода у вказаному розмірі відповідає обсягу пред`явленого обвинувачення, обгрунтована, а тому її належить задовольнити у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в цивільному позові просить стягнути з обвинуваченого також моральну шкоду, у розмірі 5000 грн. в зв`язку з тим, що дане кримінальне правопорушення спричинило йому моральних та фізичних страждань.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (надалі постанови ПВСУ).

Відповідно до роз`яснень вищезазначеної постанови ПВСУ під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до роз`яснень п.5 постанови ПВСУ розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Суд, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, встановив наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 і шкодою, заподіяною потерпілому ОСОБА_5 в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, зокрема у розмірі 800 грн.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань.
Витрати на залучення експерта, проведення судових експертиз та інших досліджень, під час досудового розслідування відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122, 124-126, 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного обвинуваченому за цим вироком більш суворим покаранням призначеним обвинуваченому за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 16 листопада 2021 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання частину покарання відбуту за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, починаючи з 29 червня 2021 по 15 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання його попереднє ув`язнення, визначенне за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року - з 28 квітня 2021 року по 28 червня 2021 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 6 227,00 (шість тисяч двісті двадцять сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду на суму 800 (вісімсот) гривень

Речовий доказ - частину акумулятора SOLITE, чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.
Матеріали кримінального провадження 0000010 від 07 квітня 2021 рокузалишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/676/21, провадження №1-кп/193/114/21.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1