Справа № 215/7815/21
ВИРОК
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_7 ,
Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме: 25.10.2021 приблизно о 00.20 годині ОСОБА_3 знаходився біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , разом із раніше не знайомою йому потерпілою ОСОБА_7 , а також малознайомою йому ОСОБА_8 та раніше знайомим ОСОБА_9 , де останні відпочивали.
В цей час та місці, ОСОБА_3 помітив, як раніше незнайома йому потерпіла ОСОБА_7 поклала до зовнішньої кишені належного їй рюкзаку, що знаходився поруч із нею, належний їй мобільний телефон марки «Samsung» моделі«A32», та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме мобільного телефону марки «Samsung» моделі«A32», який належить ОСОБА_7 .
Далі, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A32», який належить потерпілій ОСОБА_7 , сховав його до кишені брюк в які був одягнений та покинув місце вчинення кримінального проступку, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд.
Враховуючи вищевказане, своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 6266,67 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, в присутності захисника, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинуваченому роз`яснені обмеження на апеляційне оскарження вироку. Потерпіла ОСОБА_7 надала згоду щодо розгляду обвинувального акту за її відсутності та згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, суд вважає необхідним розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин, та обмежується зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, із ухваленням вироку.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені судом докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст.185 КК України , за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ст. 65 КК України,суд при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з жовтня 2015 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками по грудень 2018, розлучений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що мірою необхідною для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі, тому суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.
Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України .
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374,375,376, 381-382, 394 КПК України суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
-мобільний телефон марки «Samsung» моделі«A32», який згідно розписки знаходиться на зберіганні у потерпліої ОСОБА_7 залишити в користуванні потерпілої.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Суддя