УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000302 від 09.02.2021 прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000302 від 09.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.2 ст. 361, ч.2 ст.361-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000302 від 09.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.2 ст. 361, ч.2 ст.361-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000302 від 09.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України. Досудове розслідування у вказаному провадженні здійснюється слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим.

В ході досудового розслідування встановлено, що на даний час на території України функціонує протиправний механізм вимагання та одержання неправомірної вигоди від моряків за оформлення морських документів, шляхом створення штучних перешкод при верифікації наявних документів в Реєстрі моряків, підтвердженні онлайн-заявки на проходження Державної кваліфікаційної комісії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (далі Інспекція) в е-сервісі «Кабінет моряка» за посиланням sea.e-transport.gov.ua та подальшому забезпеченні позитивного результату обов`язкового комп`ютерного тестування для підтвердження відповідної кваліфікації моряка.
З метою забезпечення реалізації вказаного протиправного механізму, групою осіб було розроблено альтернативну автоматизовано систему (АС) за посиланням as.marad.org.ua, до якої несанкціонованно вивантажуються конфіденційна інформація та офіційнідокументи стосовно моряків. Надалі зазначені відомості обробляються у АС і використовуються «агентами»-посередниками для забезпечення функціонування протиправного механізму з видачі необхідних документів для підтвердження/підвищення кваліфікації моряка та одержання неправомірної вигоди, а інформація, яка обробляється в е-сервісі «Кабінет моряка», шляхом несанкціонованого втручання в його роботу невстановленими особами, незаконно розміщується на ресурсі as.marad.org.ua.
Зокрема, встановлено, що зазначену автоматизовану систему (АС) використовують для ручного підтвердження верифікації документів моряка, внесення сертифікатів та дипломів, корегування результатів проходження комп`ютерного тестування тощо. Разом з тим, несанкціонована передача та використання конфіденційних відомостей стосовно моряків з офіційного е-сервісу «Кабінет моряка» та Державного реєстру документів моряків України (далі Реєстр) стає можливим завдяки розробленому програмному забезпеченню та програмному коду працівниками ТОВ «ДІСОФТ» ().
За обставин викладених у клопотанні, органом досудового розслідування встановлено, що до функціонування вказаної злочинної схеми причетна громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснює розробку і адміністрування нелегітимних веб-ресурсів, які дають змогу несанкціоновано втручатись в роботу державних реєстрів, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , фактично є одним із учасників протиправного механізму, пов`язаного з організацією оформлення документів моряка, шляхом створення штучних перешкод при верифікації наявних документів, підтвердження онлайн-заявки на проходження Державної кваліфікаційної комісії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків.

За наслідками проведення санкціонованого обшуку 10.09.21 року за місцем проживання ОСОБА_4 виявлено та вилучено речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, а також ті, що набуті кримінально протиправним шляхом, та які постановою слідчого визнані речовими доказами, і з метою збереження яких виникла необхідність у накладенні арешту.

Розгляд клопотання здійснено за відсутності його ініціатора, з огляду на подану останнім заяву, та за відсутності власника майна, яка була повідомлена судом про час та місце розгляду клопотання, заяв клопотання про поважність причин не прибуття чи про відкладення розгляду клопотання на адресу суду скеровано не було.

З клопотання слідує, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в АРК проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000302 від 09.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.2 ст. 361, ч.2 ст.361-2 КК України.

10.09.2021 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone 7 Plus, MNQH2LL/A, НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , чорного кольору.

10 вересня 2021 року вилучене майно постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовим докази в порядку ст. 98 КПК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звернувся з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про визнання речових доказів від 10.09.21 року носить суто формальний характер, не відповідає положенням ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки в самій постанові слідчий обмежився зазначенням обставин кримінального правопорушення, яке розслідується та переліку речей, які було вилучено 10.09.21 в тому числі за місцем проживанням ОСОБА_4 та послався, що вказані речі, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та підлягають додатковому дослідженню, при цьому відсутнє будь-яке обґрунтування значення вилучених речей, для даного кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання не було доведено причетності вилученого мобільного телефону iPhone 7 Plus, MNQH2LL/A, НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , чорного кольору. до даного кримінального провадження, в тому числі, що він є предметом вчинення зазначених кримінальних правопорушень тощо. Слідчому судді, станом на час розгляду клопотання не надано доказів, щодо призначення експертних досліджень по вилученому телефону, із урахуванням того, що вони були оглянуті слідчим ще 10.09.2021 року після їх вилучення.

Крім іншого, судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.98,170,171,172,309,395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000302 від 09.02.2021 прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000302 від 09.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.2 ст. 361, ч.2 ст.361-2 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1