ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000223 від 05.04.2019 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, на час вчинення кримінального правопорушення працював на посаді старшого оперуповноваженого відділу УСБУ в Чернівецькій області, розлученого, на утриманні 2 малолітніх дітей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не судимого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, ФОП,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,-

УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Садгірського районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2021 року:
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 залишено попередньо обраний запобіжний захід особисте зобов`язання.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. в дохід держави.
_______________________________________________________________________
ЄУНСС: 726/2228/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Номер провадження 11-кп/822/77/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід особисте зобов`язання.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 витрати на проведення судових експертиз на суму 1256,08 грн.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 у своїх апеляційних скаргах просять скасувати вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
На підтримку своїх доводів зазначають, що вирок районного суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що у вироку суду обставини викладені викривлено та спотворено, а висновки суду не відповідають дійсності.
Зазначає, що не мав ніякого наміру заволодіти коштами ОСОБА_6 та виконував виключно свою роботу як співробітник СБУ щодо виявлення незаконного шляху виведення грошових коштів з території України.
Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі вказує, що вирок ґрунтується виключно на доказах, зібраних СУ ГУНП в Чернівецькій області, з порушенням правил підслідності.
Зазначає, що в ході судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про визнання окремих доказів недопустимими, а саме: протоколу про хід і результати негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль особи від 25.06.2019 року, протоколу про хід і результати негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25.04.2019 року у зв`язку порушенням правил підслідності, але суд не розглянув клопотання захисту з цього приводу.
Вказує, що оскільки органи прокуратури та СУ ГУНП діяли поза межами наданих їм процесуальних повноважень, здобуті ними докази є недопустимими та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
На апеляційні скарги обвинуваченого та захисника прокурор ОСОБА_5 подав заперечення, в якому наводить власні доводи на спростування вимог апелянтів.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи працівником Служби безпеки України, маючи звання «старшого лейтенанта», відповідно до наказу Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області № 7-ОС, обіймаючи упродовж часу з 12.01.2018 до 17.04.2019 посаду старшого оперуповноваженого відділу Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , шляхом обману ОСОБА_6 та зловживання його довірою, заволоділи належними останньому грошовими коштами в сумі 5 000 доларів США, що еквівалентно 133 500 гривень.
ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 , будучи раніше між собою знайомими, у тому числі обізнаними про зайняття ОСОБА_6 діяльністю пов`язаною з безготівковими операціями із реалізації товарів за допомогою торгівельних майданчиків інших країн, домовились про подальше незаконне заволодіння належними останньому грошовими коштами, за нібито вирішення питання про не притягнення його до кримінальної відповідальності та невжиття ними заходів спрямованих на відшкодування завданих останнім матеріальних збитків, у зв`язку із виконанням ними, як начебто працівниками Державного бюро розслідувань, а надалі нібито працівниками підрозділу при Службі безпеки України, доручення Сполучених Штатів Америки, що надійшло в межах відповідного міжнародного співробітництва, про встановлення осіб, які здійснюють безготівкові операції щодо продажу віртуальних товарів через електроні торгівельні майданчики Сполучених Штатів Америки з подальшим переведенням (конвертуванням) коштів у готівку на території України, що завдало, серед інших осіб діями ОСОБА_6 , шкоди на суму близько 130 000 доларів США.
Зокрема, 30.03.2019, близько 15 години, ОСОБА_7 , діючи умисно, з наведених вище корисливих мотивів та мети, на виконання спільної із ОСОБА_9 домовленості, завчасно узгодивши під час телефонної розмови, прибув до місця проживання ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_3 .
У ході їх розмови, яка відбулась на вулиці поблизу будинку, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 неправдиву інформацію, зокрема недостовірно відрекомендував себе, як працівника Держаного бюро розслідувань, а також повідомив неправдиву інформацію про надходження до вказаного бюро розслідувань в межах міжнародного співробітництва доручення компетентних органів Сполучених Штатів Америки з приводу встановлення ряду осіб, серед котрих ОСОБА_6 , які здійснюють безготівкові операції щодо продажу віртуальних товарів через електроні торгівельні майданчики Сполучених Штатів Америки з подальшим переведенням (конвертуванням) грошових коштів у готівку на території України, що завдало Сполученим Штатам Америки шкоди, серед інших осіб діями ОСОБА_6 , на суму близько 130 000 доларів США, у тому числі вжиття зазначеним бюро розслідувань заходів з метою притягнення встановлених осіб до кримінальної відповідальності та відшкодування останніми завданих матеріальних збитків.
Під час зазначеної розмови, ОСОБА_7 одночасно з наведеними вище обставинами також повідомив ОСОБА_6 , що його діяльність з приводу безготівкових операцій щодо продажу віртуальних товарів через електроні торгівельні майданчики являється незаконною, відповідно у його діях наявні ознаки кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому, ОСОБА_7 також наголосив ОСОБА_6 , що в разі їх подальшої співпраці, не конкретизуючи про її обставини, він спільно із керівником допоможуть уникнути описаних вище негативних наслідків, тобто кримінальної відповідальності та витрат на відшкодування шкоди.
В свою чергу ОСОБА_6 сприймаючи сказане ОСОБА_7 за достовірну інформацію, розуміючи, що останній та його керівник справді являються працівниками Державного бюро розслідувань, що діють на підставі відповідного доручення, у зв`язку із міжнародним співробітництвом, а відтак мають реальну можливість впливати на хід і результати виниклої ситуації, зокрема вжиття або невжиття необхідних заходів щодо встановлення запитуваних в міжнародному дорученні осіб та подальшого відповідного реагування стосовно них, усвідомлюючи можливе притягнення його до відповідальності та інші негативні наслідки, погодився на вищевказану співпрацю.
Після чого, завершуючи розмову, ОСОБА_7 наполіг на наступній їх зустрічі з даного приводу через декілька днів, вже також, за участі згаданого керівника.
Надалі, 02.04.2019, близько 17 години, попередньо узгодивши у ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 прибув до центрального парку культури і відпочинку імені Т.Г. Шевченка, що по вул. Садовій в м. Чернівці, де зустрівся з останнім та ОСОБА_9 , якого ОСОБА_7 неправдиво відрекомендував, як нібито керівника з Державного бюро розслідувань та між ними у парку відбулась розмова.
В ході такої розмови, ОСОБА_9 підтвердив ОСОБА_6 раніше наголошенні ОСОБА_7 неправдиві відомості, а саме також аналогічно повідомив йому недостовірну інформацію щодо їх місця роботи, наявності доручення Сполучених Штатів Америки, завданих ОСОБА_6 збитків та скоєння останнім правопорушення, передбаченого статтею 361 Кримінального Кодексу України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Відразу після чого, продовжуючи розмову, ОСОБА_9 наголосив ОСОБА_6 , що він спільно із ОСОБА_7 , у разі надання їм грошових коштів в сумі 6 000, на проведення ремонту службового приміщення, не конкретизуючи валюти коштів, допоможуть уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та відповідно усіх інших негативних для нього наслідків.
ОСОБА_6 продовжуючи бути впевненим у достовірності висловленої ОСОБА_9 і ОСОБА_7 інформації, погодився на співпрацю з ними, в тому числі надання грошових коштів у вказаній сумі.
Наступного дня, тобто 03.04.2019, близько 17 години, ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_9 , завчасно узгодивши з ним під час телефонної розмови, знову прибув до центрального парку культури і відпочинку імені Т.Г. Шевченка, де на запитання останнього повідомив про готовність до розрахунку, тобто передачі озвученої раніше суми грошових коштів, наголосивши про наявність при собі 6 000 гривень. Відразу після почутого, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , що останній невірно зрозумів умови домовленості та зауважив про необхідність надання грошових коштів в сумі 6 000 доларів США, а не 6 000 гривень, при цьому наголосив про необхідність термінового надання озвученої суми коштів.
Після чого, 08.04.2019, упродовж дня, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в ході неодноразових окремих телефонних розмов з ОСОБА_6 , наполягали на необхідності термінового надання їм грошових коштів, у тому числі повідомили останньому про настання для нього описаних вище негативних наслідків, в разі ненадання цих коштів.
В подальшому, 12.04.2019, близько 13 години 45 хвилин, завчасно узгодивши з ОСОБА_7 під час телефонної розмови, ОСОБА_6 прибув на перехрестя вулиць Головної та Шкільної в м. Чернівці, де зустрівся із ОСОБА_11 , а через декілька хвилин до яких також приєднався ОСОБА_7 та між усіма ними в салоні автомобіля останнього, куди вони сіли, та який продовжував рухатись вулицями поблизу місця зустрічі, відбулась розмова.
Під час розмови, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 вже іншу неправдиву інформацію, а саме вказав, що вони являються працівниками підрозділу при Службі безпеки України, а не Державного бюро розслідувань, як останні зазначали раніше. При цьому, продовжуючи рухатись на автомобілі, ОСОБА_6 під диктовку ОСОБА_7 , за його та ОСОБА_9 наполягань, власноручно написав заяву про конфіденційне співробітництво, після чого вони йому повідомили, що з даного моменту жодних підстав для хвилювань не має, інші працівники правоохоронних органів у зв`язку із цим фактом до нього приходити не будуть, в тому числі задля належного оформлення їх співпраці, відомості про яку категорично заборонили розголошувати, наголосили про необхідність подальшого детального інформування їх щодо обумовленого виду діяльність, таким чином висловленою інформацією та надиктованою і відповідно написаною заявою створили реальне переконання у достовірності сказаних відомостей та ще більше спонукали останнього до надання коштів в якості розрахунку за вирішення згаданого питання і більшої впевненості у вигідності для нього подальшої передачі коштів.
Крім того, за результатами цієї зустрічі, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , домовились про подальшу передачу 5 000 доларів США, а не озвученої раніше суми 6 000 доларів США, тобто зменшили на одну тисячу вказану суму. Водночас, завершуючи їх розмову, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_7 наполягли на потребі термінового надання ОСОБА_6 грошових коштів, у тому числі повідомили, що в разі відмови, можливе знищення раніше написаної ним власноручно заяви та відповідно подальше настання для нього всіх описаних вище негативних наслідків.
Надалі, 15.04.2019 року, близько 21 год. 25 хв., завчасно узгодивши у ході неодноразових телефонних розмов, які відбувались цього ж дня, між ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , до місця проживання останнього, що по АДРЕСА_3 , на транспортному засобі марки і моделі «OpelZafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав ОСОБА_9 та між ними в салоні вказаного автомобіля, який був припаркований поблизу будинку № 39 по цій вулиці, віч-на-віч відбулась розмова, в той час як ОСОБА_7 очікував ОСОБА_9 , за попередньою їх домовленістю, в іншому обумовленому місці, а саме по пров. Заводського, у м. Чернівці.
Під час вищевказаної розмови та зустрічі, ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_9 , в присутності останнього, перерахував наявні при ньому грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, що еквівалентно 133 500 гривень та за цією ж вказівкою поклав їх у полицю для речей (бардачок), яка розташовувалась перед переднім пасажирським сидінням автомобіля котрим той приїхав. Після чого, їх розмова закінчилась, відповідно ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_9 особисто для себе і ОСОБА_7 , спільно із останнім, за попередньою змовою, незаконно одержали грошові кошти у вказаній сумі 5 000 доларів США, тобто протиправно, шляхом обману та зловживання довірою, отримали можливість володіти, користуватися та розпоряджатися одержаними від ОСОБА_6 та йому належними грошовими коштами, тим самим довели власні протиправні корисливі мотиви і мету до кінця, спричинивши останньому майнову шкоду у значному розмірі, після чого були затриманні працівниками правоохоронних органів.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Прокурор та потерпілий заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.
Обвинувачений ОСОБА_9 до початку апеляційного розгляду подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі у зв`язку із його відрядженням до зони посилених бойових дій, просить вирок залишити без змін, в задоволенні апеляційних скарг відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав до початку апеляційного розгляду заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку із залученням його та його адвоката ОСОБА_12 до сил та засобів по обороні держави під час військового стану, однак не надав жодних підтверджуючих документів.
Прокурор та потерпілий просили здійснювати апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 , враховуючи, що у поданих скаргах не ставиться питання про погіршення правового становища обвинуваченого ОСОБА_7 .
За таких обставин, з метою забезпечення безперервності судового провадження та дотримання розумних строків апеляційного розгляду, зважаючи на відсутність доказів на підтримку поданої заяви обвинуваченим ОСОБА_7 , керуючись ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі обвинувачених та їхніх захисників.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, заслухавши учасників апеляційного провадження в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відносно ОСОБА_9 вирок районного суду в апеляційному порядку не оскаржувався.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року вирок Садгірського районного суду у тому числі відносно ОСОБА_9 змінено.
Перекваліфіковано дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.190 КК України на ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України. Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати в сумі 628 грн. 04 коп.
Постановою Верховного Суду від 20 січня 2022 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий судовий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2021 року зі змінами, згідно ухвали Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року, щодо ОСОБА_9 набрав законної сили, а тому в апеляційному порядку повторно не переглядається.
ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. в дохід держави та стягнуто судові витрати в сумі 628 грн. 04 коп.
Що стосується вироку суду в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Всупереч доводам сторони захисту, винуватість ОСОБА_7 підтверджується рядом належних і допустимих доказів, безпосередньо досліджених та вмотивовано покладених судом в основу вироку.
До них, зокрема, відносяться показання потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які надали показання, що відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , досліджені письмові докази у кримінальному провадження.
Оскільки у поданих апеляційних скаргах не оспорюється правдивість показань зазначених осіб, а також відомостей, що викладені в письмових доказах, колегія суддів, відповідно до ст.404 КПК України, не вдається до повторної перевірки та іншої оцінки цих доказів.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на недопустимість доказів внаслідок їх отримання з порушенням правил підслідності, є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05 квітня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області з заявою про те, що особи на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , які представились йому працівниками Державного бюро розслідувань, вимагають у нього гроші в сумі 6000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення, начебто, ним кримінального правопорушення у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку. Цю заяву прийняв слідчий ОСОБА_16 (т.1 а.п.8-9).
Згідно витягу з ЄРДР, оригінал якого доданий прокурором в апеляційному суді, 05.04.2019 року слідчим ОСОБА_16 цього ж дня було внесено відомості в ЄРДР за №0000223 за попередньою кваліфікацією за ч.4 ст.27, ч.3 ст.368 КК України (т.1 а.п.3).
Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Оскільки ОСОБА_6 звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до слідчого СВ СУ ГУНП в Чернівецькій області, останній зобов`язаний був прийняти цю заяву та внести відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР, незалежно від того, чи підслідне це кримінальне провадження йому.
Отже, на стадії прийняття заяви та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий СВ СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_16 діяв у відповідності до вимог КПК України.
Як вбачається з доручення про проведення досудового розслідування, начальник СВ СУ ГУНП в Чернівецькій області 05.04.2019 року доручив провести досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000223 слідчому ОСОБА_16 (т.1 а.п.4).
З повідомлення про початок розслідування вбачається, що слідчий ОСОБА_16 05.04.2019 року повідомив заступника прокурора Чернівецької області про те, що ним розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000223. В цьому повідомленні коротко також викладена фабула вчиненого кримінального правопорушення, зміст якої співпадає зі змістом заяви ОСОБА_6 (т.1 а.п.6).
З постанови першого заступника прокурора Чернівецької області від 05.04.2019 року вбачається, що ним було призначено групу прокурорів в цьому кримінальному провадженні (т.1 а.п.7).
З постанови заступника начальника відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_17 від 16.05.2019 року вбачається, що підслідність кримінального провадження №0000223 ним була визначена за територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим в м. Хмельницькому. (т.1 а.с.191-194).
Відповідно до ч.2 ст.218 КПК України, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Згідно ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.
Оскільки слідчим СУ ГУНП в Чернівецькій області проводилось досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000223 у відповідності до вимог КПК України, відповідно до ч.1 ст. 86 КПК України, зібрані ним докази у цьому провадженні є допустимими доказами.
А тому твердження апелянта про недопустимість доказів, які були зібрані та отримані слідчим СУ ГУНП в Чернівецькій області, є необґрунтованими та суперечать нормам КПК України і фактичним обставинам справи.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він діяв у законний спосіб як співробітник СБУ, непричетний до коштів, які передав потерпілий, про перекручення районним судом у вироку фактичних обставин та про провокацію злочину повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_9 та письмовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 в районному суді дав показання, що саме ОСОБА_7 запропонував йому заволодіти коштами ОСОБА_6 в той спосіб, який викладено в обвинуваченні. І на останню зустріч з ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , він поїхав сам, щоб останнього не було затримано, в разі непередбачуваних обставин. ОСОБА_7 обіцяв дати йому з тих коштів, якими заволодіють у ОСОБА_6 , 1000 доларів США. А намагались вони заволодіти коштами потерпілого в сумі 6000 доларів США. Раніше він потерпілого не знав і познайомив його з ним ОСОБА_7 , представивши ОСОБА_6 як свого керівника. Всі ці дії він разом з ОСОБА_7 та за ініціативою останнього робили для того, щоб заволодіти коштами ОСОБА_6 , а також у них була мета дізнатися про схему, за якою здійснював свою діяльність потерпілий, щоб в подальшому самим таким чином отримувати прибутки.
Потерпілий ОСОБА_6 в районному та апеляційному суді також вказав, що саме ОСОБА_7 першим до нього підійшов, представився представником ДБР України і вказав, що по лінії їх служби з США надійшло доручення від ФБР на встановлення 12 осіб, які займаються «кардингом» і його прізвище є серед тих, що вказані в дорученні. Зазначав, що ті дії, якими займається потерпілий, є злочином і йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Тоді ж запропонував йому допомогти уникнути відповідальності, якщо він буде співпрацювати з ними та розповість всю відому йому інформацію та схему його дій. На це він погодився. На наступній зустрічі ОСОБА_7 познайомив його з ОСОБА_9 , представивши останнього як свого керівника. ОСОБА_9 також говорив йому про його протиправну діяльність та вказував про кримінальну відповідальність. Зазначав, що ОСОБА_9 в блокноті написав цифру 6000. Сам він подумав, що це гроші в гривнях і погодився надати їм ці гроші. На наступний день він зустрівся з ОСОБА_9 і сказав, що приніс 6000 грн., на що останній заперечив і сказав, що сума була зазначена в доларах США. Зрозумівши, що в нього неправомірно вимагають гроші, він звернувся в поліцію з заявою. 12 квітня 2019 року ОСОБА_7 призначив йому зустріч на зупинці «Боженка» в м. Чернівці, там вони втрьох зустрілись, каталися по місту на автомобілі, в ході спілкування та за вказівкою останніх він написав заяву про співпрацю та пообіцяв дома розписати схему, за якою він працював. 15 квітня 2019 року йому знову зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що заїдуть до нього ввечері. Біля 22 години до нього приїхав ОСОБА_9 і він останньому передав 5000 доларів США, які заздалегідь були помічені працівниками поліції, повідомивши, що більше не міг знайти.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_7 був його підлеглим, доручення з США про перевірку виведення віртуальних коштів з центрального апарату СБУ не надходило, і в обвинуваченого ОСОБА_7 не було повноважень для перевірки такої діяльності. Також вказав, що обвинувачений не звертався з рапортом до начальника УСБУ в Чернівецькій області про виявлене кримінальне правопорушення.
А тому посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він діяв з метою документування та виявлення кримінального правопорушення, яке вчиняється іншими особами, є таким, що не відповідає дійсності.
Відсутні в матеріалах справи і дані про те, що відносно ОСОБА_7 мала місце провокація злочину, оскільки встановлено, що злочинні дії були вчинені саме за ініціативою останнього.
Отже, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи узгоджено, шляхом обману та зловживання довірою, намагалися заволодіти коштами потерпілого ОСОБА_6 .
А тому твердження обвинуваченого про непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, є необґрунтованим і може свідчити про обраний ним спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Разом з тим, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, як закінчений злочин, суд першої інстанції не врахував те, що закінченим злочин за ст.190 КК України є тоді, коли обвинувачений може на свій розсуд розпорядитися майном, яким незаконно заволодів. А оскільки передача коштів обвинуваченим здійснювалась під контролем працівників поліції, після передачі коштів обвинувачені були одразу з затримані, останні не мали реальної можливості розпорядитися коштами, якими незаконно заволоділи. А тому колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.190 на ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та що завдало значної шкоди потерпілому.
З урахування зміни кваліфікації дій обвинувачених, колегія суддів також вважає необхідним пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 призначене йому покарання.
Крім того, відповідно до вироку суду, суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь держави судові витрати 1256,08 грн. в солідарному порядку.
Разом з тим, відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням вини та майнового стану кожного із засуджених.
Оскільки суд невірно визначив порядок стягнення судових витрат із засуджених, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок в цій частині.
З урахуванням вини обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , їх майнового стану, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_7 слід стягнути 50 відсотків, що становить 628 грн. 04 коп.
Таким чином, вирок районного суду підлягає зміні.
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника слід залишити без задоволення, оскільки підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження за наслідками апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 27 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 змінити.
Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст.190 КК України на ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України покарання у виді 1 рік 6 місяців обмеження волі.
Стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_7 судові витрати в сумі 628 грн. 04 коп.
В решті вирок (з урахуванням ухвали Чернівецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року, щодо ОСОБА_9 , яка набрала законної сили) залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_18 Станковська

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

04.03.2022 року
(дата засвідчення копії)