СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1321/20
пр. № 1-кп/759/270/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0008146, внесеного 20.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одружений, який офіційно не працює, пільг та утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, 70 КК України на 2 роки 7 місяців позбавлення волі, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.03.2019 року звільненого умовно-достроково, невідбута частина покарання становить 1 рік 02 місяці 12 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження

встановив:
ОСОБА_4 20.11.2019 року, в нічний час доби, більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 9, звернув увагу на припаркований автомобіль "Chevrolet Captiva", д.н.з НОМЕР_1 , в салоні якого знаходився відеореєстратор, та в цей час у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до салону вказаного автомобіля. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна із проникненням до салону автомобіля, ОСОБА_4 20.11.2019 року в нічний час доби, більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 9, розбив скло правих передніх дверей автомобіля Chevrolet Captiva, д.н.з НОМЕР_1 , та повторно таємно викрав з його салону відеореєстратор «HP» вартістю 3899 грн., який належить потерпілому ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3899 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. При цьому суду показав, що 20.11.2019 року у нічний час доби біля будинку №9 по вул. Відпочинку в м. Києві, побачив припаркований у дворі автомобіль Chevrolet Captiva, в якому він помітив відеореєстратор, який вирішив викрасти. Підійшов до авто та, розбивши каменем скло правих передніх дверей автомобіля, взяв відеореєстратор, який потім продав, а гроші витратив на особисті потреби. В подальшому був затриманий працівниками поліції. Вартість відеореєстратора відшкодував потерпілому, а також повністю відшкодував вартість пошкодженого скла автомобіля. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше сховище, на суму 3899 грн. 00 коп. доведена повністю.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжкиим злочином; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, пільг та утриманців не має, має середню спеціальну освіту, працездатний, офіційно не працює, має постійне місце проживання та постійне місце реєстрації, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність. Крім того, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти власності, на шлях виправлення не став, вчинивши злочин проти власності через незначний проміжок часу (6 місяців) після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, що на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання. Оскільки ОСОБА_4 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання, вчинив злочин протягом його невідбутої частини, на підставі ст.71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався та суд не вбачає за доцільне обирати запобіжний захід на даному етапі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2018 року, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць.
Початок строку відбування покарання за цим вироком обчислювати ОСОБА_4 з моменту його затримання з метою звернення вироку до виконання.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1