ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5009/19 Номер провадження 11-кп/814/171/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
ГоловуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
обвинуваченогоОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференцїї з Лубенським міськрайонним судом
Полтавської області матеріали кримінального провадження №0001568 від 08.12.2019 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.03.2020 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого: 19.04.2005 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України 3 років позбавлення волі;
14.09.2007 Лубенським міськрайонним судом
Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 03.10.2008 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.186, ч. 4 ст.187, ч.2 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
05.06.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
08.10.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі;
20.01.2015 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі;
03.06.2015 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.369 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 25.11.2019 по відбуттю строку покарання,
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1256 гривень 08 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку суду, 08.12.2019, приблизно о 10 годині 45 хвили, ОСОБА_8 , діючи повторно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом розбиття кватирки дерев`яного вікна, проник до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , звідки таємно намагався викрасти пару сережок з дорогоцінного металу - золота, 585 проби, арт., вагою 4,34 грами, вартістю, згідно товарознавчої експертизи 3121 грн., належних ОСОБА_10 , але свій злочинний умисел на крадіжку довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений та затриманий власником даного господарства ОСОБА_10 .
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду відносно нього змінити та пом`якшити призначене покарання, застосувавши до нього ст.69 КК України. Зазначає, що у вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, допомагав слідству, хворіє туберкульозом, будь-які претензії з боку потерпілого - відсутні.
Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі також просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 ст. 69 КК України. При цьому зазначає, що обвинувачений намагався вчинити крадіжку, оскільки не мав засобів до існування, будучи викритий власником майна, не намагався втекти, чинити опір, а дочекався працівників поліції.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.
Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.
Всупереч доводів обвинуваченого, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що визнав обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, правильно вказавши на рецидив злочину, як на обставину, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не працював та будь-якою суспільно корисною працею не займався
Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке є мінімальним в межах санкції ч.3 ст.185 КК України є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та застосування до нього ст.69 КК України, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.03.2020 щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4