Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/156/21

Номер провадження: 1-кп/511/91/21

26 квітня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000015 від 12.01.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андрієво-Іванове Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, працюючого в Роздільнянському лісництві майстром лісу, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з базовою загальною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2021 близько 17 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на відстані 500 м від будинку свого брата ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , під час сварки з потерпілим ОСОБА_5 , що виникла на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс удар ногою в ліву частину тулуба ОСОБА_5 , який від отриманого удару зігнувся, після чого ОСОБА_3 продовжив свої протиправні дії і навмисно наніс ще декілька ударів по тулубу ОСОБА_5 коліном та по обличчю рукою, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів бічних відділів 10 і 11 лівих ребер та синця лівої очної ямки, що викликає тривалий розлад здоров`я строком більш як 21 день і за кваліфікаційною ознакою відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості і не відносяться до небезпечних для життя.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, кваліфікований як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням винним себе визнав повністю. Суду пояснив, що 06.01.2021 близько 17.00 год. приїхав з сім`єю в с.Світлогірське до матері у гості на власному автомобілі ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 , який залишив біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Поки перебував в гостях, до його брата приїжджали знайомі, серед яких був потерпілий ОСОБА_5 , який приїхав на автомобілі ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_2 . Коли ОСОБА_5 уїхав, то він виявив відсутність пального в його автомобілі та запідозрив у крадіжці ОСОБА_5 . Він наздогнав його на своєму автомобілі. ОСОБА_5 вийшов з машини та заперечував вчинення крадіжки пального. Тоді він обурився и побив ОСОБА_5 ногами по тулубу та рукою по голові. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 06.01.2021 вечором приїхав на своєму автомобілі до брата обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль обвинуваченого стояв біля будинку. Вони поспілкувались на вулиці та він поїхав, але обвинувачений наздогнав його та звинуватив у крадіжці пального. Він пальне не крав, про що сказав обвинуваченому, але той завдав йому декілька ударів ногою по тулубу та рукою по голові, внаслідок чого у нього були зламані два ребра. Цивільний позов заявляти не бажає, обвинуваченого простив.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, повністю доведеною.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення вперше, має сім`ю, на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілий претензій до нього не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

За вимогами ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і виходить з того, що призначене покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що предметом посягання є здоров`я людини, що вчинено нетяжкий злочин, враховуючи характер діянь, форму, вид та ступень вини, мотив злочину; індивідуальні особливості особи обвинуваченого: стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя; обставини, що характеризують поведінку винного до та після вчинення злочину, його ставлення до вчиненого ним діяння щире каяття; що він засуджується уперше; суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах.

При цьому, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який засуджується уперше, обставини вчинення злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому застосовує ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього додаткові зобов`язання відповідно до ст. 76 КК України.

Визначений судом вид та міра покарання узгоджується і з висновком органу пробації, викладеним в досудовій доповіді від 05.03.2021.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався і підстав його обирати немає. Відомості про долучені речові докази суду не надавались, заходи забезпечення не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1 і 2 ч.1 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Речові докази відсутні. Заходи забезпечення не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1