Справа № 191/3845/20
Провадження № 1-кп/191/298/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001079 від 10.09.2020 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Первомайське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, працює на посаді стабіліровщика металу ДМЗ « Комінмет», не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

Встановив:

ОСОБА_3 09 вересня 2020 року близько 13 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходився неподалік продуктового лотку, розташованого по АДРЕСА_1 . В цей час неподалік лотку перебував ОСОБА_6 , та між ними виникла словесна сварка в ході якої у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на підґрунті особистих неприязних відносин.

В результаті сварки, ОСОБА_3 , правою рукою підняв з землі фрагмент цеглини, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, різким рухом занісши назад свою праву руку, в якій утримував фрагмент цеглини, та по умовній дузі зліва направо кинув цеглину в бік ОСОБА_6 , та удар цеглиною прийшовся в область обличчя останнього, внаслідок чого, ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №209 від 06.10.2020, внаслідок дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової та лицьової травми: ВЧМТ, забою мозку І ступеню; множинних переломів передньої стінки лобної, гайморової пазух зліва, переломів кісток носу, забитих ран голови у надбрівній ділянці зліва і носу, яке за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 3 тижні.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим в повному обсязі, цивільний позов також визнав в повному обсязі.

Пояснив суду, що 09 вересня 2020 року він знаходився біля продуктового магазину по АДРЕСА_2 . Пив пиво, пізніше туди прийшов потерпілий ОСОБА_6 . Між ними виник конфлікт і він взяв кусок цегли та кинув в голову потерпілого. Визнає себе винуватим повністю, щиро розкаюється, просив суд строго не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав пояснення щодо обставин справи. Пояснив суду, що 09 вересня 2020 року він перебував біля продуктового магазину по вул. 8 Березня с. Первомайське Синельниківського району. Там же знаходився обвинувачений ОСОБА_3 і між ними виник конфлікт з незначного приводу. Потім обвинувачений підняв цеглину і кинув в сторону потерпілого. Далі він нічого точно не пам`ятає оскільки втрачав свідомість. Прийшов в себе в лікарні ім. Мечникова і перебував там тривалий час на лікуванні. Підтримав свій цивільний позов в сумі 2756 грн.40 коп., просив його задовольнити в повному обсязі оскільки це матеріальна шкода пов`язана з витратами на лікування.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки сторонами кримінального провадження не оспорювались фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, тому вислухавши думку сторін кримінального провадження, та роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд дійшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України - є визнання винуватості, щире каяття.

Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав свою провину, розкаявся.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 статті 122 КК України у вигляді обмеження волі.

Разом з тим, суд вважає, що з врахуванням принципів індивідуалізації та гуманізації покарання, позиції потерпілого ОСОБА_7 , який просив призначити ОСОБА_3 , покарання з іспитовим строком, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком.

Призначення покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України відповідає принципу гуманізму, який закріплений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і його застосування є співмірним вчиненому кримінальному правопорушенню та його суспільно-небезпечним наслідкам.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1177 даного Кодексу, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 є обґрунтованими і документально підтвердженими, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до ст..100 КПК України.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2( два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 ( два) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоді- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Первомайське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 2756 ( дві тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн..40 коп.

Речовий доказ: фрагмент цеглини, вагою 1466 грамів, який знаходиться на зберігання в камері схову Синельниківського ВП ( а.с.65,66 т.2)- після набрання вироком законної сили- знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1