Номер провадження 11-кп/819/476/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: продовження строку дії
запобіжного заходу у виді тримання під вартою

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Секретаря ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2021 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 22 травня 2021 року включно.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки ґрунтується виключно на припущеннях, у зв`язку із чим, просить зазначену ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у вказаному кримінальному провадженні обвинувальний акт перебуває на розгляді суду з 2017 року, і за цей час прокурором не надавалося суду належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 187 КК України вчинено саме ним.
Крім того зазначає, що під час допиту потерпілого ОСОБА_7 у ході судового розгляду справи, останній не вказав на нього, як на ту особу, яка вчинила розбійний напад.
Також звертає увагу на те, що стороною захисту під час судового розгляду вказаного кримінального провадження надавалися докази про те, що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Херсоні, проте судом не взято це до уваги.
Адвокат ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, просив розглядати апеляційну скаргу обвинуваченого без його участі.
ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань про відкладення судового засідання до Херсонського апеляційного суду не надходило.
Прокурор належним чином повідомлений про апеляційний розгляд справи.
Клопотань про розгляд справи за обов`язкової участі сторін не адресу Херсонського апеляційного суду не надходили.
Враховуючи викладене, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд посилався на те, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даному етапі провадження не зменшилися. Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з яким закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, існують ризики, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і не перестали існувати, у зв`язку із чим застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показів та можливості переховування від суду чи скоєння нового кримінального правопорушення
Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор обґрунтовував необхідність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою подальшим існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду внаслідок тяжкості вчиненого злочину, та міри покарання, що може бути призначена обвинуваченому, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, яких ще не допитано під час судового розгляду, а також вчинення нового кримінального правопорушення.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою суд першої інстанції прийшов до висновку, щодо подальшого існування ризику перешкоджанню встановлення об`єктивної істини по справі, вчинення нового злочину, незаконного впливу на свідків, потерпілу.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного корисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строквід 8 до 15 років з конфіскацією майна, вказаним злочином заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 а також матеріальну шкоду на загальну суму 7864, 96 грн.
22 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
При обранні підозрюваному ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має законних джерел існування, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимою особою, проте з огляду на вчинення злочину проти власності не виключається ризик продовження протиправної діяльності. Крім того, ОСОБА_6 перебував у розшуку (а.п. 25), був затриманий більше ніж через шість місяців, що свідчить про наявність існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5
ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, так як їх допит у судовому засіданні не розпочато; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо подальшого існування наведених ризиків, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
Як вбачається за матеріалів провадження ОСОБА_6 не працевлаштований, законні джерела заробітку відсутні, міцних соціальних зв`язків не має, перебував у розшуку.
Виходячи із вказаних відомостей, що характеризують обвинуваченого, а також відомостей про характер та тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновком суду про продовження існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення нового злочину, незаконного впливу на свідків, потерпілу.
Посилання обвинуваченого на те, що він має постійне зареєстроване місце проживання, родину, не спростовують заявлених ризиків, оскільки згідно матеріалів провадження не вбачається відомостей про те, що ОСОБА_6 проживає саме з родиною, чи має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку із чим наведені обставини не є підставою для обрання відносно останнього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.
Що стосується інших доводів обвинуваченого ОСОБА_6 , то суд апеляційної інстанції їх до уваги не приймає, оскільки наведені обставини були предметом розгляду суду першої інстанції під час продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який йому інкримінується, апеляційним судом не перевіряється, оскільки встановлення його вини відноситься до компетенції суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини, колегія суддів не має права оцінювати на даній стадії провадження.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами його апеляційної скарги.
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2021 року, відносно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3