ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/523/21 Номер провадження 11-кп/814/634/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника колонії ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Славутич Київської області, українцю, громадянину України,
засудженому: 12.10.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова за п.6 ч.2 ст.115 КК України на 13 років 2 місяця позбавлення волі.
відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений за час відбування покарання в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, отримав 21 стягнення за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, за час перебування в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)» отримав 10 заохочень, що вказує на позитивні зміни у поведінці ОСОБА_8 , проте є недостатнім для умовно-дострокового звільнення.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що порушення, допущені ним під час відбування покарання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» погашені у встановленому законом порядку. З 12.06.2015 відбуває покарання у ДУ «Божківська виправна колонія», де отримав 10 заохочень, працевлаштований, бере активну участь в роботі по благоустрою установи та у програмах диференційованого виховного впливу. Вважає, що його поведінка свідчить про позитивні зміни.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, представника установи, який не заперечив проти звільнення засудженого умовно-достроково, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81, ст. 107 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

На підставі п.3 ч.3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під час апеляційного перегляду рішення суду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 12.10.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова за п.6 ч.2 ст.115 КК України на 13 років 2 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04.01.2017 ОСОБА_8 зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 31.03.2014 по 15.01.2015 та з 29.09.2015 по 01.01.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 31.03.2014, кінець строку 10.05.2025.

Таким чином, на час звернення з поданням до суду ОСОБА_8 формально мав право на розгляд питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Проте суд першої інстанції, розглядаючи подання, дійшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення, поклавши в основу такого рішення наявність стягнень, отриманих ОСОБА_8 в установі попереднього ув`язнення, а також тим, що відповідно до довідки про нарахування заробітної плати засуджений працював лише кілька місяців.

Даний висновок суду першої інстанції є непереконливим та спростовується матеріалами провадження.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_8 з 31.03.2014 знаходиться у місцях позбавлення волі. З 12.06.2015 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія №16».

Згідно з характеристикою, за період перебування в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» засуджений характеризувався негативно, мав стягнення, які погашено у встановленому законом порядку.

За час відбування покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія №16» ОСОБА_8 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, стягнення не накладалися, має 11 заохочень за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки та вимог безпеки праці, одне з яких отримав у квітні 2021 року (після розгляду клопотання судом першої інстанції). Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у виховних заходах та у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну ініціативу в організації їх роботи. Вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим. Працевлаштований різноробочим виробничої зони установи. До праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу.
За висновком установи засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та його можливо звільнити умовно-достроково.
Зі ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_8 продовж усього часу відбування покарання в колонії характеризувався виключно з позитивної сторони, був працевлаштованим різноробочим виробничої зони установи, а відсутність доходів за цей період, про що зазначає суд першої інстанції, не вказує про те, що засуджений не виконував в установі неоплачувану роботу у тому числі по благоустрою.
З урахуванням даних про особу засудженого, який вчинив злочин у неповнолітньому віці, розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується за місцем відбуванням покарання протягом усього періоду відбування покарання, з 2018 року отримував лише заохочення, закінчив загальноосвітній навчальний заклад при установі, а також у 2020 році закінчив Божковський навчальний центр № 16 і здобув професію електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час ОСОБА_8 не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування у виправній колонії ним досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

У зв`язку з вказаним апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 - скасуванню з постановленням нової про задоволення подання щодо засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Станом на день постановлення ухвали апеляційного суду невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_8 становить 3 роки 9 місяців 12 днів, а тому останній підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання на вказаний строк.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.10.2016, умовно-достроково на невідбутий строк 3 роки 9 місяців 12 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4