В И Р О К
іменем України

Справа №377/489/20

Провадження №1-кп/377/36/21

16 червня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000024 від 10 серпня 2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мньов Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, українця, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.07.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 08.02.2021 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк два місяці,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 привласнив офіційний документ з корисливих мотивів та вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно за наступних обставин.
06 серпня 2020 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись між будинками №1 та №2 Московського кварталу м. Славутич Київської області, на тротуарі знайшов барсетку чорного кольору, в середині якої знаходилася банківська картка, а саме: карта для виплат АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4», з sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон».
В цей же день, час, на вказаному місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на привласнення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, не вживаючи будь яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 належить іншій особі та відповідно до вимог ч.1 ст. 1 Закону України «Про інформацію»; п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1; п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні»; ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність»; п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, володільцем якого є потерпілий ОСОБА_5 .
Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ та розпорядився привласненим майном на власний розсуд з корисливих мотивів.
Відповідальність ОСОБА_4 за цей кримінальний проступок передбачена ч.1 ст.357 КК України за ознаками привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.
Також, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив крадіжку чужого майна за наступних обставин.
06 серпня 2020 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись між будинками №1 та АДРЕСА_2 , на тротуарі знайшов барсетку чорного кольору і у нього виник умисел на повторне викрадення будь якого майна з вказаної барсетки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, протиправно, шляхом вільного доступу, повторно, викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4», вартістю 1243 гривні, з sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» вартістю 25 гривень та привласнив з барсетки банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які належали ОСОБА_5 .
06 серпня 2020 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів із привласненої кредитної картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для зняття грошових коштів, за допомогою додатку «Приват 24», встановленому на мобільному телефоні «Xiaomi Redmi 4», змінив пін-код для авторизації.
Того ж дня, перебуваючи біля банкомату, розташованого за адресою: Київська область, м.Славутич, вулиця 77-ї Гвардійської дивізії, будинок № 7/1, о 09 годині 50 хвилин, маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, здійснив зняття готівки в сумі 8000 гривень з банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .
В подальшому ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, о 09 годині 51 хвилині, здійснив зняття готівки в сумі 1500 гривень з банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , які охоплювалися єдиним злочинним умислом, потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 10768 гривень.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Відповідальність ОСОБА_4 за цей злочин передбачена ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та показав, що 06 серпня 2020 року, близько 01 години 00 хвилин, у Московському кварталі м.Славутича, біля будинків №1 та №2, він знайшов барсетку, в якій знаходилася банківська картка АТ «ПриватБанк» та мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4» з sim-картою оператора мобільного зв`язку МТС («Водафон»). За допомогою додатку «Приват 24», встановленому на вказаному мобільному телефоні, він змінив пін-код для авторизації, після чого того ж дня зняв з цієї картки через банкомат у м.Славутичі грошові кошти в загальній сумі 9500 гривень, які збирався використати на власні потреби, після чого мобільний телефон викинув у траву, який у подальшому знайшли працівники поліції та повернули потерпілому. Вказану суму коштів він зняв за два рази, спочатку 1500 гривень, а через 1-2 хвилини - 8000 гривень. Інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинив тому, що хотів отримати «легких» грошей. Він добровільно відшкодував потерпілому матеріальні збитки, повернувши останньому повну суму грошових коштів. У вчиненому розкаюється, запевняючи, що більше не буде вчиняти злочини, просить надати йому останній шанс виправитися.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити за його відсутності, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має. Враховуючи, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, то вирішено питання про проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію злочину, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються відшкодування завданих збитків та мають значення для вирішення питання про долю речових доказів.
Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та необхідність призначення йому покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в обвинувальному акті не вказано.
Не дивлячись на те, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження було встановлено наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбаченої п.1 ч.1 ст.67 КК України, рецидив злочину, проте вона в обвинувачення ОСОБА_4 не висувалась, то суд відповідно до вимог ст.337 КПК України не може визнати цю обставину такою, що обтяжує покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені: ч.1 ст.357 КК України - до кримінальних проступків, ч.2 ст.185 КК України до нетяжких злочинів. На обліку у лікаря нарколога та психіатра КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 30.09.2011 року народження, та є раніше судимим.
Також при призначенні покарання суд враховує досудову доповідь, підготовлену Славутицьким міським сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області щодо особи обвинуваченого.
Як вбачається із досудової доповіді, ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю та вітчимом, має середню спеціальну освіту, у 2009 році закінчив Вище професійне училище і здобув професію електромонтера. З 01.06.2021 року працює неофіційно в ТОВ «Забір`я» на посаді охоронця, до цього працював в ТОВ «Буденергомонтаж», звільнився за власним бажанням, оскільки були відсутні об`єми робіт і мала заробітна плата. Має заборгованість по сплаті аліментів та по відшкодуванню матеріальних збитків, що спричинив потерпілій злочином, передбаченим ч.1 ст.187 КК України. На обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до інформації з відділення поліції №2 Вишгородського РУП двічі притягувався до адміністративної відповідальності (06.10.2020 року та 15.01.2020 року) за ст.44 КУпАП. Підтримує нормальні відносини з матір`ю, вітчимом, братами, які можуть надати йому підтримку в складній життєвій ситуації, в сім`ї взаємовідносини дружні. Щиро кається в скоєному, шкодує, що так сталося, відшкодував потерпілому матеріальні збитки. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушення, високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та високу ймовірність безпеки до суспільства ( у тому числі для окремих осіб), Славутицький міський сектор вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, спрямованих на формування здорового способу життя, вирішення питання офіційного працевлаштування та самоконтролю над емоціями. У разі можливості звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням, Славутицький міський сектор вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновану відповідну посаду (роботу).
Врахувавши фактичні обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, особу винного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає що необхідно призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі та в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставин, які відповідно до ч.3 ст.61 КК України перешкоджають застосуванню до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі, судом не встановлено.
Судом при призначенні покарання також враховано, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Славутицького міського суду Київської області від 08.02.2021 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді двох місяців арешту, який набрав законної сили 11.03.2021 року, відбував покарання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 18.03.2021 року по 18.05.2021 року та був звільнений за закінченням строку покарання у виді арешту, що підтверджується довідкою про звільнення серії ЧРН № 03031, виданою ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», копія якої долучена до матеріалів кримінального провадження.
Обговоривши питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, врахувавши ступінь тяжкості та обставини вчинених кримінальних правопорушень, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, думку прокурора, який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, думку потерпілого, який у своїй письмовій заяві зазначив, що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, особу винного, позитивну характеристику за місцем проживання, усвідомлення обвинуваченим своєї вини, критичне ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, висновок досудової доповіді органу пробації про можливість виконання покарання у громаді у винятковому порядку за умови здійснення заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, спрямованих на формування здорового способу життя, вирішення питання офіційного працевлаштування та самоконтролю над емоціями з покладенням на правопорушника у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України, встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого протягом іспитового строку обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.3 ч.3 ст.76 цього Кодексу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити за правилами ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень: кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік,
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки, протягом якого покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, пунктами 2, 3 частини 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4», Emei 1: НОМЕР_2 ; Emei 2: НОМЕР_3 , що відповідно до постанови слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області про визнання речовими доказами від 13.09.2020 року у кримінальному провадженні № 0000024 переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити потерпілому ОСОБА_5 ;
-лазерний DVD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на будівлі офісу ДСП «ЧАЕС», м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, що відповідно до постанови інспектора СД Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області про визнання та приєднання до кримінального провадження в якості доказу від 12.08.2020 року у кримінальному провадженні №0000024 зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження;
-виписки про рух грошових коштів за 06.08.2020 року по 06.08.2020 року на 2-х аркушах, що відповідно до постанови інспектора СД Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області про визнання та приєднання до кримінального провадження в якості доказу від 11.08.2020 року у кримінальному провадженні №0000024, зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1