Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 03.03.2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000003, -

в с т а н о в и л а:

Заступник начальника слідчого відділу відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 03.04.2021 року.
В клопотанні зазначено, що, досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2020, близько 18 год 50 хв у АДРЕСА_1 , поблизу території магазину «Мрія», ОСОБА_7 , перебуваючи у компанії своїх знайомих осіб, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , виявив свого знайомого ОСОБА_15 , який проходив повз територію магазину «Мрія» разом із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та підійшов до вказаних осіб, та привітався з ними, під час чого, ОСОБА_7 використовуючи малозначний привід - словесний конфлікт, з хуліганських спонукань, наніс удар головою по обличчю ОСОБА_15 , спричинивши останньому фізичний біль.
Надалі ОСОБА_7 , не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на заподіяння тілесних ушкоджень, взяв у свого знайомого ОСОБА_14 предмет, який зовні схожий на ніж, висловлюючи слова погроз вбивством та заподіяння тілесних ушкоджень компанії ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , наблизився до ОСОБА_16 , кинувся битися, наносячи йому численні удари кулаком руки в обличчя.
Після чого ОСОБА_7 вирішив з хуліганських мотивів умисно вбити ОСОБА_16 та, тримаючи предмет, який зовні схожий на ніж, із значною силою прикладання гострою його частиною наніс останньому близько 5 ударів по тулубу, в область розташування життєво-важливих органів, а саме: у грудну клітину, у ліву сідницю, ліве стегно, спричинивши ОСОБА_16 тілесне ушкодження, у вигляді ножового поранення, після чого дії ОСОБА_7 були припиненні ОСОБА_17 , який втрутився у бійку та здійснив перешкоду у продовженні нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .
Через короткий проміжок часу ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу входу до магазину «АТБ-маркет», наблизився до ОСОБА_17 та почав кидатися до нього битися, при тому тримаючи у правому кулаці предмет, зовні схожого на ніж, яким замахувався до ОСОБА_17 , намагаючись вдарити його та спричинити тілесні ушкодження, та у той момент невстановлена досудовим розслідуванням особа нанесла позаду ОСОБА_17 один удар в область лівої щелепи, спричинивши останньому фізичний біль.
Надалі ОСОБА_7 усвідомлюючи те, що ОСОБА_15 перебував у приміщенні магазину «АТБ-Маркет», разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 зайшли до приміщення магазину, де почали наздоганяти ОСОБА_15 , який втікав від вказаних осіб поміж торгівельних рядів, де ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, наздогнав ОСОБА_15 та наніс йому один удар ногою по спині, збивши його з ніг, після чого наніс близько 2-3 ударів кулаками обох рук в область голови.
03.01.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даних злочинів.
Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду 03.01.2021 щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 03.03.2021.
Клопотання обґрунтоване тим, що закінчити досудове розслідування на даний час неможливо, оскільки необхідно провести наступні слідчі дії: провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_16 ; призначити додаткову судово-медичну експертизу з метою дослідження показів потерпілого з приводу характеру та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень; встановити учасників та свідків кримінального провадження; провести слідчий експеримент за участю підозрюваного; повідомити ОСОБА_7 про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст.290 КПК України.
Також в клопотанні вказано, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може ухилитись від явки до органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інший злочин.Сукупність вказаних обставин є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої ст.177 КПК України, у зв`язку з чим щодо ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 03.03.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000003.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що надані суду докази викликають сумнів в обґрунтованості підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 та п.7 ч 2 ст.115 КК України.
Також вказав, що прокурор, всупереч вимогам ст.199 КПК України не вказав у клопотанні обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Не встановлені дані ризики і в судовому засіданні.Крім того прокурор не виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Доказів щодо наявності обставин, які перешкоджали вчиненню слідчих дій в межах двомісячного строку тримання підозрюваного під вартою, прокурор не надав.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03.04.2021.
Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчий суддя, дійшовши необґрунтованого висновку щодо необхідності у відмові в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неправильно дійшов висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
Вказує, що висновки слідчого судді про те, що клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою не містить вимог ст.199 КПК України, безпідставними.
Зазначає, що строк досудового розслідування закінчується у даному кримінальному провадженні 03 березня 2021 року, та його було продовжено до трьох місяців, і він закінчується 03.03.2021.
Вказав, що до вказаного строку фактично неможливо виконати процесуальні дії, спрямовані на здобуття доказів у кримінальному провадженні, завершення досудового розслідування, складання обвинувального акту та спрямування його до розгляду по суті судом першої інстанції через необхідність проведення слідчих дій та експертиз, а саме: провести за участю потерпілого ОСОБА_16 слідчий експеримент, після чого призначити додаткову судово-медичну експертизу з метою дослідження показів потерпілого з приводу характеру та механізму заподіяних йому тілесних ушкоджень; встановити учасників та свідків даного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_14 , особу на прізвисько « ОСОБА_22 », за участю яких провести слідчі дії; за участю підозрюваного ОСОБА_7 провести слідчий експеримент, та у подальшому повідомити останньому про підозру в остаточній редакції за результатами проведених слідчих дій та судових експертиз; виконати вимоги ст.290 КПК України.
Зазначив, що обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які повністю викривають ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.
Посилається на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 15 років. Характер, спосіб та зухвалість вчиненого злочину свідчить про особливу суспільну небезпеку підозрюваного, крім того, на разі слідством не встановлено всіх учасників та свідків даного кримінального правопорушення. Тому у разі обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не повязаного з триманням під вартою, останній, перебуваючи на волі, може ухилитися від явки до органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків кримінального провадження, вчинити інший злочин, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, ОСОБА_7 проживає у АДРЕСА_2 , не під юрисдикцією відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, та у разі обрання йому менш суворого запобіжного заходу може негативно вплинути на його явку до органів досудового розслідування та суду для проведення необхідних слідчих дій, або ж взагалі ухилитися від слідства.
Також слідчим суддею не враховано при винесенні оскаржуваної ухвали про можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 свідків ОСОБА_14 . ОСОБА_24 у кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення в даному кримінальному провадженні, враховуючи той факт, що суд безпосередньо сприймає покази потерпілих та свідків під час судового розгляду кримінального провадження, а деякі ще не допитані.
Не враховано те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обраний підозрюваному ОСОБА_7 , спливає 03.03.2021.
Вказує, що перебуваючи на волі, останній, маючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет та мобільного зв`язку, може мати інформацію про місце проживання потерпілих, свідків, та може, використовуючи зазначені засоби зв`язку, незаконно впливати на останніх шляхом залякування чи іншим способом з метою викривлення їх показів та уникнення кримінальної відповідальності.
Зазначає, що не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Враховуючи покарання, яке передбачено за вказане правопорушення, існує ризик того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, окрім того, існує ризик вчинення інших злочинів.

Захисники Кухаревські в інтересах підозоюваного ОСОБА_7 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін. Вказують, що апеляційна скарга невмотивована та необґрунтована, і не спростовує висновків слідчого судді, клопотання про продовження строків тримання під вартою є необгрунтованим, безпідставним та таким, що подане з пропуском строків його подачі, строки тримання під вартою закінчилися, а тому не можуть бути продовжені.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задововленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановленняы обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин: підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:
короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;
правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;
виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку;

про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
обгрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
В частинах 3-5 статті 199 КПК України зазначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову в продовжені підозрюваному строку тримання під вартою, на думку колегії суддів зазначених вимог закону в цілому дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_25 були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, однак з мотивами прийнятого рішення колегія суддів погодитися не може.

Так з матеріалів провадження вбачається, що 02.01.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 15 та п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, за які законом передбачене покарання на строк понад п`ять років.

03.01.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даних злочинів. Згідно повідомлення про підозру 01.01.2020 року близько 18 години 50 хвилин у АДРЕСА_1 , поблизу магазину «Мрія», ОСОБА_7 , перебуваючи у компанії своїх знайомих, помітив ОСОБА_15 який проходив повз магазин разом із своїми друзями. ОСОБА_15 підійшов та привітався з компанією ОСОБА_7 , але останній з хуліганських спонукань, нехтуючи елементарними правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, наніс ОСОБА_15 удар головою в обличчя. ОСОБА_15 , з метою самозахисту та припинення протиправних дій ОСОБА_7 , схопив його руками за корпус тулуба та утримував до припинення останнім своїх активних дій.

Однак ОСОБА_7 , не припиняючи своїх злочинних дій, взяв у знайомого ніж, підійшов до ОСОБА_16 , який був серед друзів ОСОБА_15 , та почав наносити йому численні удари кулаками в обличчя. ОСОБА_16 , захищаючись, схопив ОСОБА_7 та повалив на тротуар. У відповідь на це ОСОБА_7 вирішив вбити потерпілого, а тому, наявним у нього ножем, заподіяв ОСОБА_16 п`ять ударів в життєво важливі органи, спричинивши тілесні ушкодження.

Після цього знову вчинив хуліганські дії щодо потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , застосовуючи відносно них фізичну силу.

З висновку судово-медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_16 наявні ножові поранення грудної клітки, лівого стегна та сідниці, які відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.

Твердження слідчого судді про те, що надані суду першої інстанції докази викликають сумнів в обґрунтованості підозри ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 та п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та недоведеності прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, встановлених під час застосування до підозрюваного запобіжного заходу, є помилковими.

Так обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 та ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, була встановлена ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 03 січня 2021 року, підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, в тому числі: протоколом огляду місця події від 01.01.2021, у ході якого було вилучено одяг потерпілого ОСОБА_16 з пошкодженнями; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 при якому він повідомив про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень підозрюваним; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 та проведеним з його участю слідчим експериментом від 02.01.2021, у ході чого потерпілий пояснив та розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень та його товаришу ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 та проведеним за його участю слідчим експериментом від 02.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; довідкою лікаря Малинської міської лікарні про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_16 у виді ножових поранень грудної клітини, стегна, сідниці.

Крім того, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 обґрунтувано свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які давали слідчому судді підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 проживаючи на віддаленій відстані від місця проведення розслідування, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити речі, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки предмет, яким він згідно з підозрою заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, під час огляду місця події не знайдено, а ОСОБА_7 не співпрацює зі слідством, також він може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки був раніше з ними знайомий.

Зазначені ризики в повному обсязі або частково можуть мати місце і на даний час, і підстави для засування запобіжного заходу як заходу забезпечення кримінального провадження наявні. З огляду на викладене ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 не в повному обсязі відповідає вимогам закону, оскільки висновки слідчого судді про те, що обгрунтованість підозри ОСОБА_7 викликає сумніви, та про недоведенність того, що ризики, встановленні слідчим суддею попередньою ухвалою, не зменшилися, є помилковими.

Однак у апеляційного суду на даний час відсутні повноваження на продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і визначення іншого запобіжного заходу за даним клопотанням прокурора, оскільки на час розгляду апеляційної скарги строки попередньо застосованого запобіжного заходу щодо підозрюваного скінчилися, та вони не можуть бути продовжені в будь-якому випадку. З цих же підстав не можуть бути задоволені і апеляційні вимоги про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, відмова в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою не позбавляє можливості звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , в тому числі у вигляді тримання під вартою, в порядку, передбаченому положеннями КПК України. На підтвердження цього з пояснень учасників апеляційного розгляду вбачається, що прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

За наведених обставин, не дивлячись на зазначені вище порушення, підстав для скасування рішення слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою немає, інше рішення колегія суддів прийняти не має повноважень.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 03.03.2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000003 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: