У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, офіційно неодруженого та не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000691 від 24.05.2021,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 22 липня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Зазначає, що слідчим суддею при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не в повній мірі враховані вимоги ст. 178 КПК України.

Вказує, що до підозрюваного ОСОБА_6 раніше запобіжний захід не обирався, відсутні дані, які б вказували на порушення ним умов запобіжного заходу, він раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , а тому застосування менш суворого запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.05.2021 до ЛШМД доставлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом субдуральна гематома в правій півкулі головного мозку, перелом кісток склепіння та лицьового черепу, тілесні ушкодження йому спричинила невідома особа за адресою: АДРЕСА_3 . Відомості про вказане кримінальне правопорушення 24.05.2021 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000691, за правовою кваліфікацією, передбаченою за ч.1 ст.121 КК України.

В ході проведеного досудового розслідування було встановлено, що 24.05.2021 близько 16:00 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 прийшов до приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де на той момент знаходився потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Побачивши у приміщенні вказаної квартири ОСОБА_10 , у ОСОБА_6 виник злочинний протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 , утримуючи у руках дерев`яну палицю, яка являє соболю ніжку від стільця, почав наносити численні удари по голові та тулубу ОСОБА_10 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді переламу кісток склепіння та лицьової частини черепа, субдуральної гематоми в правій півкулі головного мозку, забою головного мозку тяжкого ступеню, які відповідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після спричинення тілесних ушкоджень, потерпілого ОСОБА_8 було о 18.25 годині госпіталізовано до Миколаївської ЛШМД.

24.05.2021 за підозрою у скоєнні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень помер, у зв`язку з чим змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.121 КК Украйни на ч.2 ст.121 КК України

25.05.2021 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з урахуванням того, що у підозрюваного відсутні постійне місця проживання та міцні соціальні зв`язки. Крім того, судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що дає підстави вважати що він може продовжити свою злочинну діяльність.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22 липня 2021 року, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді