Справа № 686/1980/21
Провадження № 1-кс/686/2511/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні порушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пиріжки, Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває на посаді поліцейського Ірпінського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Київській області раніше не судимого,-

у кримінальному провадженні № 0000010,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 прокурор першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні порушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши думку прокурора, яка наполягає на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти його задоволення, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.01.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000010 зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень ч.2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України.

01.03.2021 року о 14 год. 52 хв. ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, а саме про те, що «діючи всупереч вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 21, 28, 29 Конституції України, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими на цей час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, заподіяли фізичне та моральне страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій потерпілому ОСОБА_8 та потерпілому ОСОБА_9 з метою примусити їх вчинити дії, що суперечать їх волі: отримати від них відомості та визнання, за таких обставин.

Так, 14.01.2021 о 11.58 год. до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області з відділу служби «102» управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування головного управління Національної поліції України Житомирської області надійшло повідомлення жителя с. Пиріжки Коростенського району Житомирської області ОСОБА_4 про те, що напередодні невідома особа незаконно заволоділа належним йому транспортним засобом марки «MAZDA-323», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору.

Того ж дня ОСОБА_4 розмістив у соціальній мережі «Фейсбук» повідомлення про викрадення свого автомобіля. Внаслідок чого ввечері він отримав інформацію, що його автомобіль знаходиться поблизу села Головки.

З метою перевірки отриманої інформації про місцезнаходження свого зниклого автомобіля ОСОБА_4 зорганізувався з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на цей час особами та на двох автомобілях, один з яких належав ОСОБА_6 (марка «GREATWALLHOVER, номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору) вирушили у напрямку села Головки.

Приблизно о 19.30 год. ОСОБА_6 разом зі ОСОБА_4 та іншими невстановленими на цей час особами, побачили на польовій дорозі між селами Маклаївка та Головки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які йшли у напрямку села Маклаївка. Оскільки потерпілі були неподалік від викраденого автомобіля, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та інші невстановлені на цей час особи вирішили, що вони причетні до його викрадення.

Внаслідок чого у ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інших невстановлених на цей час осіб виник злочинний умисел на катування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто на заподіяння їм фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та вчинення інших насильницьких дій з метою примусити потерпілих зізнатися у викраденні автомобіля ОСОБА_4 .

З метою реалізації злочинного умислу на катування потерпілих, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та інші невстановлені на цей час особи зупинили автомобілі біля потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вийшли та почали наносити потерпілим удари по різним частинам тіла. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 , а згодом і потерпілий ОСОБА_8 впали на землю, закриваючи голову руками. Після чого нападники продовжували їх бити по голові та іншим частинам тіла ногами та руками, вимагаючи зізнатися у викраденні автомобіля та погрожуючи фізичною розправою.

Незважаючи на категоричне заперечення потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своєї участі у незаконному заволодінні автомобілем, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інші невстановлені на цей час особи продовжували їх катувати.

Після подолання супротиву потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 внаслідок їх катування, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інші невстановлені на цей час особи примусили потерпілих стати на коліна, що спричинило потерпілим подальше моральне страждання.

Близько 20.00 год. ОСОБА_4 засобом мобільного зв`язку, зателефонував до невстановленого на даний час працівника ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області та повідомив, що він затримав осіб, які, як він вважає, причетні до викрадення його автомобіля, однак відмовляються це визнати.

Доставити затриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області було доручено ОСОБА_7 . Після отримання вказаного доручення у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на продовження катування затриманих потерпілих задля отримання від них зізнання у викраденні автомобіля.

Приблизно о 20.15 год. вечора ОСОБА_7 прибув на місце події у складі екіпажу ГРПП «ГІДРАТ 0964». Після того як ОСОБА_7 вибіг з автомобіля та побачив потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зі слідами катування на обличчі, які стояли на колінах під повним фізичним контролем ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інших невстановлених на цей час осіб, він почав реалізовувати спільний з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 злочинний умисел на подальше катування потерпілих з метою отримання від них зізнання у викраденні автомобіля.

З метою спричинення фізичного та морального страждання, а також виникнення у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчуття страху за своє життя, задля отримання від них зізнання у вчиненні викрадення автомобіля, ОСОБА_7 хуткопідбіг до потерпілого ОСОБА_8 , раптово дістав пістолет, перезарядив його та приставив до голови потерпілого і зі словами «Де машина?» спустив гачок пістолету одночасно штовхаючи пістолетом голову потерпілого. Після чого у відповідь на репліку потерпілого ОСОБА_8 «Що ти робиш?» вдарив потерпілого рукояткою пістолета по голові, таким чином об`єднавши зусилля із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для досягнення єдиного спільного злочинного результату. Після вказаної репліки ОСОБА_8 до ОСОБА_7 інший невстановлений на цей час чоловік, який стояв поряд з потерпілим ОСОБА_8 , вдарив потерпілого ногою по голові та зауважив, що потерпілий має шанобливо розмовляти з поліцейським.

Приблизно о 21.00 год. 14.01.2021 потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були доставлені ОСОБА_7 до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області».

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину від 15.01.2021; заявою ОСОБА_9 про вчинення злочину від 15.01.2021; висновком експерта № 19/21 комісійної судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_9 від 17.02.2021; висновком експерта № 18/21 комісійної судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_8 від 17.02.2021; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_8 осіб для впізнання за фотознімками від 08.02.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20.01.2020; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_4 має намір ухилятися від слідства, а лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідство знаходиться на початковій стадії, усі свідки не встановлені та не допитані, що свідчить про те, що підозрюваний матиме можливість впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо посилання захисника підозрюваного на його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з кримінальними правопорушеннями, у якому він підозрюється підтверджується наявними у матеріалах доказами, які є обґрунтованими та об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення та дає підстави слідчому судді для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування. Окрім того, слідчий суддя звертає увагу, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває на посаді поліцейського Ірпінського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Київській області. За місцем роботи та місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період з 21:00 години до 07:00 наступного дня, з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою, а також з покладенням визначених ст. 194 КПК України обов`язків, про які просить слідчий.

Строк домашнього арешту слід визначити в межах строків досудового розслідування, а саме по 29.04.2021 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, строком по 29.04.2021 року включно, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період з 21:00 години до 07:00 години з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватись від спілкування із свідками, потерпілими, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Ухвала діє по 29.04.2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.03.2021.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1