ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6177/21
провадження № 1-кп/753/1209/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000418, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва,

яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 26 березня 2021 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що вона 09 лютого 2021 року приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронних органів, ігноруючи їх законні вимоги, вийшовши з квартири АДРЕСА_2 , розпочала активні дії у вигляді фізичного перешкоджання затримання ОСОБА_9 працівниками поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а саме скориставшись тим, що у працівника поліції ОСОБА_8 випала переносна радіостанція, піднявши її з підлоги стала наносити численні хаотичні удари в область голови працівника поліції ОСОБА_7 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани на передній поверхні лівої вушної раковини в проекції середньої третини завитка, забійної рани на фоні синця на передній поверхні правої вушної раковини та легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на передній поверхні лівої вушної раковини, садна в проекції ямки правої вушної раковини, у основи правої вушної раковини. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронних органів, тримаючи переносну радіостанцію в руках стала наносити численні хаотичні удари в область голови працівника поліції ОСОБА_8 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в тім`яній ділянці справа, в тім`яній ділянці практично по серединній лінії та ліворуч від серединної лінії, в тім`яно-потиличній ділянці зліва та саден в тім`яній ділянці справа від серединної лінії.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у насильстві щодо працівників правоохоронного органу, тобто умисному заподіянні працівникам правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винною себе за ч. 2 ст. 345 КК України визнала повністю та показала, що дійсно 09 лютого 2021 року вчинила насильство, заподіяли побої та легкі тілесні ушкодження стосовно працівників правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, перебувала у той момент у шоковому стані через намагання цих працівників поліції затримати її чоловіка та одягнути на нього кайданки. Самостійно викликала поліцію через спробу провести обшук за місцем її проживання працівниками СБУ. Тому неправильно оцінивши вказану ситуації, що склалася, перебуваючи у психоемоційному напруженні вчинила умисні дії зазначені в обвинувальному акті, про що щиро шкодує.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинувачену, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення, постанови про речовими доказами тощо.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 повністю підтверджується її показаннями, в яких вона не оспорювала вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої, то суд вважає її правильною та кваліфікує її дії як насильство щодо працівників правоохоронного органу, тобто умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого (вину визнала, розкаялася), особу обвинуваченої, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, із вищою освітою, заміжня, працює лікарем інтерном жіночої консультації № 4 у м. Києві, раніше не судима.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілому, що останній підтвердив у засіданні, наявність тяжкого захворювання, а саме онкології, та вчинення цього злочину під впливом сильного душевного хвилювання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на те, що санкція статті містить альтернативні види покарань, суд вважає за необхідне призначити їй міру покарання у виді обмеження волі, що є в мінімальних межах вказаної санкції частини статті та є домірним вчиненому.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, особи ОСОБА_6 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, молодого віку, працює лікарем, має на утриманні малолітню дитину, страждає на онкологічне захворювання, конкретні обставини вчинення нею цього злочину, наявності всіх вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, вважає, що застосування положень ст. 75 КК України щодо її звільнення від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки остання не є такою, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства, не є небезпечною для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілих, які її вибачили, відмовились від заявлення цивільних позовів, просили суд її суворо не карати тощо.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати під час досудового розслідування на загальну суму 756 грн, а саме за проведення судово-медичної експертизи від 24 березня 2021 року № 042-375-2021, вартістю 378 грн, та судово-медичної експертизи від 24 березня 2021 року № 042-376-2021, вартістю 378 грн.

Речові докази:

радіостанцію MYT № АА7074, яку повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити у останнього за належністю відповідно до службових повноважень; змиви з радіостанції MYT № АА7074 знищити;

чотири оптичні диски з надписами 1, 2, 3, 4, на яких містяться відеозаписи проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у матеріалах цього кримінального провадження;

оптичний носій з надписом А, на якому містяться відеозапис подій. Які мали місце 09 лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1