ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1323/21 Справа № 192/1272/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що будь-яких змін до ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в частині пом`якшення чи декриміналізації Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ не внесено, тому підстав для застосування положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України до засудженого немає, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з тим, що вона незаконна, та застосувати до нього ч. 5 ст. 72 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги засудженого, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537, пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

За положеннями частини 2 та 3 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання і призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року були внесені зміни в КК України, які набрали законної сили 01.07.2020 року, якими було пом`якшено покарання за певні кримінальні правопорушення та декриміналізовано певні кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року. Остаточно призначене покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185, ст.75, ст. 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироків у відповідність до вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, оскільки будь-яких змін до ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в частині пом`якшення чи декриміналізації вищезазначеним Законом не внесено.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи засудженого слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, а відтак апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту його проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4