Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9642/20
Провадження №1-кп/523/742/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

02.06.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченої та її захисника адвоката ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000221 від 23 січня 2020 року із звинувачення

ОСОБА_11 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, утримує неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 08 години 50 хвилин 22 січня 2020 року ОСОБА_11 , керуючи в умовах достатньої видимості технічно справним автомобілем «Renault Trafic», н/з НОМЕР_1 , по сухому дорожньому покриттю вул. Жоліо Кюрі, з боку вул. Генерала Бочарова в напрямку вул. Давида Ойстраха, в м. Одесі, здійснюючи поворот ліворуч на Т-подібному перехресті з останньою вулицею, в порушення п.16.13. Правил дорожнього руху (далі ПДР), не переконавшись в безпеці маневру і що це не створить перешкоди іншим учасникам руху, діючи самовпевнено, допустила зіткнення передньою правою частиною керованого нею транспортного засобу з передньою частиною рухаючого в прямолінійному зустрічному напрямку автомобіля «Daewoo Nubira», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , яка належним виконанням вимог п.12.4. та п.12.9. ПДР також мала технічну можливість запобігти зазначеному зіткненню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пасажир автомобіля «Daewoo Nubira» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки із задовільним положенням уламків, забійної рани та садна лоба, синців області лівого та правого колінних суглобів.

Обвинувачена вину у вчиненому діянні не визнала та показала, що безпосередньо перед настанням розглядуваної ДТП вона, керуючи автомобілем по вул. Жоліо Кюрі в напрямку вул. Академіка Заболотного із швидкістю, що не перевищувала 15 км/год, вирішила здійснити поворот ліворуч на перехресті з вул. Давида Ойстраха, задля чого пригальмувала, впевнилася, що рухаючий в зустрічному напрямку автомобіль «Daewoo» перебуває на безпечній від неї відстані в 100 м, після чого почала виконувати поворот ліворуч та несподівано відчула удар в переднє праве колесо від останнього автомобіля, який також змістився праворуч. Обвинувачена вважає винуватим в ДТП саме водія цього транспортного засобу, яка перевищила встановлену в населеному пункті швидкість руху, що ОСОБА_11 передбачити не могла.

Незважаючи на викладене, вина ОСОБА_11 у вчиненому доводиться сукупністю наступних доказів.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді показала, що в ранковий час 22 січня 2020 року вона перебувала не пристебнутою паском безпеки на передньому пасажирському сидінні легкового автомобіля, яким керувала ОСОБА_12 . Щодо швидкості руху автомобіля потерпіла конкретно вказати не може, вважаючи, що рухався автомобіль не дуже швидко, в загальному потоці інших автомобілів. Несподівано водій іншого зустрічного автомобіля перекрила їм дорогу, виконуючи поворот ліворуч, що призвело до зіткнення. В момент ДТП вона встигла правою рукою закрити обличчя, вдарилася рукою об торпеду, а головою об лобове скло. Одночасно її коліна посунулися вперед, що призвело до їх травмування. Потерпіла також вказує, що ОСОБА_11 на місці події повідомила, що їх автомобіль взагалі не побачила.

Свідок ОСОБА_12 в суді показала, що близько 09 години ранку 22 січня 2020 року вона керувала автомобілем «Daewoo», із швидкістю близько 60 км/год, в прямолінійному напрямку по вул. Жоліо Кюрі. На передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_9 , яка не була пристебнута паском безпеки, оскільки мала хронічне захворювання астму, що ускладнювало їй вільне дихання. Перед перехрестям з вул. Затонського (в даний час вул. Давида Ойстраха) автомобіль під керуванням ОСОБА_11 почав різко виконувати поворот ліворуч, що призвело до ДТП та отримання потерпілою тілесних ушкоджень.

Як вбачається з протоколу огляду місця події та схеми до нього від 22 січня 2020 року ДТП відбулась у ранковий час доби, на прямій в плані, горизонтальній ділянці в районі перехрестя вул. Жоліо Кюрі та вул. Затонського (в даний час вул. Давида Ойстраха) у дальній відносно напрямку руху автомобіля «Daewoo Nubira» межі проїзної частини вул. Затонського, за межами проїзної частини вул. Жоліо Кюрі в м. Одесі, безпосередньо за місцем обриву слідів гальмування коліс автомобіля «Daewoo Nubira». На ділянці проїзної частини вул. Жоліо Кюрі організовано двосторонній рух, без дорожньої розмітки, загальна ширина проїзної частини в напрямку руху автомобіля «Daewoo Nubira» дорівнює 20,5 м, стан проїзної частини сухий асфальтобетон, без ям та вибоїн. Дорожній рух регулюється знаком 2.1 «Дати дорогу», встановленим перед виїздом на перехрестя з проїзної частини вул. Затонського на проїзну частину вул. Жоліо Кюрі. Кінцеве положення після зіткнення: лівих переднього та заднього коліс автомобіля «Daewoo Nubira» - на відстанях 9,4 м та 7,9 м від лівої межі проїзної частини вул. Жоліо Кюрі за напрямком його руху; лівих переднього та заднього коліс автомобіля «Renault Trafic» - на відстанях 0,9 м та 0,6 м від лівої умовної лінії проїзної частини вул. Затонського за напрямком виконуваного маневру. Сліди гальмування автомобіля «Daewoo Nubira», довжиною правого сліду 13,6 м, лівого сліду 9,7 м поширюються по вул. Жоліо Кюрі та в районі перехрестя з вул. Затонського різко обриваються; осип та розлив продуктів зіткнення розташовані в місці обриву слідів гальмування; позначка місця зіткнення розташована за місцем розриву слідів гальмування (т.1 а.с.64-68).

Згідно з висновком судових автотехнічних експертиз №20-488/666/667 від 05 лютого 2020 року, №20-489/603/604 від 20 лютого 2020 року до моменту настання розглянутої ДТП гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобілів «Daewoo Nubira», н/з НОМЕР_2 , та «Renault Trafic», н/з НОМЕР_1 ,кожного окремо, перебували в працездатному стані, й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю (т.1 а.с.94-96, а.с.98-101).

Як вбачається з висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №20-487/668 від 15 квітня 2020 року згідно проведених розрахунків швидкість руху автомобіля «Daewoo Nubira» перед початком слідоутворення при гальмуванні становила більш 72…75 км/год, а швидкість руху автомобіля «Renault Trafic» безпосередньо перед зіткненням більш 3,86 км/год (т.1 а.с.103-111).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення транспортних засобів №20-2247 від 25 травня 2020 року:
- дії водія автомобіля «Renault Trafic» регламентувалися вимогами п.16.13. ПДР, згідно з якими при повороті наліво на перехресті їй було необхідно дати дорогу зустрічним транспортним засобам, належним виконанням яких вона мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Daewoo Nubira»;

- дії водія автомобіля «Daewoo Nubira» регламентувалися вимогами пунктів 12.4., 12.9. ПДР, які зобов`язували водія не перевищувати швидкість руху понад 50 км/год; з моменту виявлення небезпеки для руху дії зазначеного водія регламентувалися вимогами п.12.3. ПДР, що передбачають зниження швидкості аж до зупинки;

- водій автомобіля «Daewoo Nubira» при русі із припустимою швидкістю 50 км/год мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Renault Trafic»;

- оскільки водій автомобіля «Daewoo Nubira» в умовах події належним виконанням вимог пунктів 12.4., 12.3, 12.9. ПДР мала технічну можливість запобігти зіткненню, то фактичні дії водія, не відповідні вимогам пунктів 12.4., 12.9. ПДР, перебувають у причинному зв`язку із фактом ДТП;

- оскільки водій автомобіля «Renault Trafic» в умовах події належним виконанням вимог п. 16.13. ПДР також мала технічну можливість запобігти зіткненню, то і її фактичні дії, не відповідні вимогам зазначеному пункту ПДР, також перебувають у причинному зв`язку із фактом ДТП (т.1 а.с.113-115).

Постановою прокурора від 16 червня 2020 року з кримінального провадження №0000221 від 23 січня 2020 року було виділено матеріали досудового розслідування, які стосувалися дій водія ОСОБА_12 (т.1 а.с.117-120).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 рокупідозрювану у вчиненні діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_12 на підставі ст.46 КК України, ч.2 ст.284 КПК України було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винуватої особи з потерпілою ОСОБА_9 , а кримінальне провадження №0001980 від 21 лютого 2020 року - закрито (т.1 а.с.135).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №274 від 25 лютого 2020 року у ОСОБА_9 виявлено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки із задовільним положенням уламків, забійної рани та садна лоба, синців області лівого та правого колінних суглобів. Вищенаведені тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів (т.1 а.с.84-85).

Судово-автотехнічний експерт ОСОБА_13 в суді показав, що питання визначення конкретного механізму утворення тілесних ушкоджень потерпілої в аспекті контактування автомобілів чи внаслідок гальмування автомобіля «Daewoo Nubira» при проведенні вищезазначеної експертизи не ставилося, а для його вирішення необхідно проведення комплексної експертизи.

Таким чином механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілої встановлено висновком судово-медичної експертизи №274 від 25 лютого 2020 року, а сторона захисту під час судового розгляду фактично пропонувала шляхом проведення іншої експертизи його більш детально конкретизувати.

На думку суду, така деталізація не мала вирішального значення для доказування винуватості ОСОБА_11 , оскільки істотно не впливала на характер та тяжкість отриманих потерпілою тілесних ушкоджень.

Визначальним питанням, яке потребувало з`ясування в даному кримінальному провадженні є наявність причинного зв`язку, необхідних та достатніх умов, між можливим порушенням ОСОБА_11 вимог п.16.13. ПДР при виконанні маневру повороту ліворуч та наступним зіткненням транспортних засобів із спричиненням внаслідок події тілесних ушкоджень потерпілою, для з`ясування чого відсутня об`єктивна потреба в призначенні та проведенні комплексної експертизи.

Розв`язуючи зазначені питання суд зазначає наступне. Водій ОСОБА_12 керувала автомобілем «Daewoo Nubira» у прямолінійному напрямку, намірів змінювати напрямок руху на перехресті не мала, у зв`язку із чим, навіть перевищуючи встановлену в населеному пункті швидкість руху, за відсутності інших перешкод, мала можливість безпечно проїхати перехрестя. І навпаки, водій ОСОБА_11 , не маючи об`єктивної можливості вирахувати швидкість руху зустрічного транспортного засобу, активною дією у вигляді виконання маневру повороту ліворуч керованим автомобілем «Renault Trafic» фактично створила перешкоду іншим транспортним засобам, які рухалися в зустрічному напрямку руху, тобто зміна напрямку руху саме водієм ОСОБА_11 призвела до зіткнення транспортних засобів, а відтак, необхідно дійти висновку про наявність причинного зв`язку, необхідних та достатніх умов настання ДТП між діями останнього водія та спричиненням потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

За таких обставин суд вважає, що невизнавальна позиція обвинуваченої є помилковою.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_11 , керуючи близько 08 години 50 хвилин 22 січня 2020 року, в умовах достатньої видимості технічно справним автомобілем «Renault Trafic», н/з НОМЕР_1 , по сухому дорожньому покриттю вул. Жоліо Кюрі, з боку вул. Генерала Бочарова в напрямку вул. Давида Ойстраха, в м. Одесі, здійснюючи поворот ліворуч на Т-подібному перехресті з останньою вулицею, в порушення п.16.13. ПДР, не переконавшись в безпеці маневру і що це не створить перешкоди іншим учасникам руху, діючи самовпевнено, допустила зіткнення передньою правою частиною керованого нею транспортного засобу з передньою частиною рухаючого в прямолінійному зустрічному напрямку автомобіля «Daewoo Nubira», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , яка належним виконанням вимог п.12.4. та п.12.9. ПДР також мала технічну можливість запобігти зазначеному зіткненню.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Daewoo Nubira» ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки із задовільним положенням уламків, забійної рани та садна лоба, синців області лівого та правого колінних суглобів.

Вчинені ОСОБА_11 дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілою до обвинуваченої про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 23095 грн та моральної шкоди в розмірі 50000 грн, який остання не визнала (т.1 а.с.20-26,61-62,136-141).

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпіла зазначила про: 1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні лікування після події, в загальному розмірі 10395 грн, що фактично частково підтверджено в суді витягами із медичних карток, консультативними висновками лікарів, висновком судово-медичної експертизи (т.1 а.с.84-93) та відповідним цим документам копіям фіскальних чеків, на загальну суму 3195,51 грн (т.1 а.с.26, 62); 2) втрачений дохід в період тимчасової непрацездатності в розмірі мінімальної заробітної плати 12700 грн, що взагалі не підтверджено потерпілою жодним документом.

Вирішуючи зазначений позов в цій частині суд зазначає, що відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Оскільки в суді доведена вина ОСОБА_11 в спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень, то документально доведені останньою особою вищевикладені витрати на лікування в сумі 3195,51 грн необхідно стягнути з обвинуваченої. В задоволенні іншої частини майнових вимог необхідно відмовити через їх документальну недоведеність.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпіла в позовній заяві та усно в суді зазначила, що отримання тілесних ушкоджень призвело до сорому власного пошкодженого обличчя перед знайомими, колегами по роботі, до фізичної шкоди її здоров`ю, психологічного стресу, душевного болю, який з часом вона продовжує відчувати, а також до моральних страждань, побоювання за подальший стан здоров`я, чим порушило умови її повсякденного життя. ОСОБА_9 також потребувала тривалого лікування.

Викладені обставини підтверджено висновком судово-медичної експертизи, виписками із медичних карток, консультативними висновками лікарів, чеками на придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні лікування.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілою ушкодження здоров`я та наступного погіршення стану здоров`я, з проведеним лікуванням, з вини обвинуваченої, це безумовно, потягло для ОСОБА_9 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченої, яка не здійснила жодного заходу до її добровільного відшкодовування, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілій моральної шкоди в повному розмірі 50000 грн. На думку суду, ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

У зв`язку із відсутністю в обвинувальному акті будь-яких даних про можливо наявні в кримінальному провадженні процесуальні витрати їх вирішення судом з власної ініціативи неможливе, оскільки суд не вправі брати на себе функцію підтримання обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченій суд констатує про відсутність обставин, які б його пом`якшували чи обтяжували.

Суд також враховує дані про ОСОБА_11 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну сім`ю, з обов`язком утримання неповнолітньої дитини, не перебуває на диспансерному обліку в спеціалізованих медичних закладах, є домогосподаркою.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винуватої, її ставлення до вчиненого, висновку органу пробації про низькі рівні ризиків повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, зважаючи на позиції прокурора та потерпілої про призначення несуворого покарання, наявності вини в ДТП і іншого учасника події, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_11 такий вид основного покарання як штраф та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на них арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`яти тисяч ста) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 3195 (три тисячі сто дев`яносто п`ять) грн 51 коп., а також спричинену моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів автомобілі «Renault Trafic», н/з НОМЕР_1 , та «Daewoo Nubira», н/з НОМЕР_2 , - вважати повернутими відповідно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Арешт, накладений на вищезазначені транспортні засоби скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1