ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2970/16-к Провадження № 1-кп/636/13/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2021 року
Головуючий колегії Чугуївського міського суду Харківської області суддя ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001255, внесеному 06 липня 2016 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченого, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду і буде запобігати вчиненню іншого кримінального правопорушення, і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до Закону України від 13.04.2020 «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки суддя ОСОБА_9 перебуває на лікарняному (згідно довідки від 12.03.2021), беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченого під вартою головуючим по справі одноособово.
Вислухавши прокурора, захисника, яка заперечувала проти продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила обрати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, обвинуваченого, який підтримав позицію свого захисника, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЄСПЛ, обґрунтована підозра це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; те, ще він раніше не засуджений; перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків, зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому обвинувачується; те, що ОСОБА_10 ніде не працює, на території України інших родичів не має, постійного місця мешкання не має, оскільки проживав у квартирі колишньої дружини, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці проживання; його репутацію, майновий стан, а також враховуючи те, що обвинувачений переїхав до м. Чугуєва з Азербайджану, що може спонукати його повернутися до колишнього місця свого мешкання, що ускладнить в подальшому роботу суду.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд, з урахуванням викладених обставин злочину та ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства стосовно малолітньої дитини, вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194, 193, 196, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим до 60 днів до 10 травня 2021 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_12 в той саме строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Головуючий