Категорія:продовження строку запобіжного заходу. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0001068 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В ході розгляду судом кримінального провадження №0001068 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 05 вересня 2021 року включно, із можливістю внесення застави, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав на апеляційну скаргу в якій вважає його необґрунтованим та незаконним у зв`язку з чим просить скасувати та постановити нове, яким обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вказує про те, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів визнає повністю та щиро розкаюється, всіляко сприяє слідству у встановленні об`єктивних обставин та істини, і це буде робити в майбутньому. Крім того, в судовому засіданні коли вирішувалось питання про продовження строку запобіжного заходу, через свою дружину, мав намір частково відшкодувати заподіяну потерпілому майнову шкоду, а в майбутньому в повному розмірі, однак потерпілий не з`явився в судове засідання. Обвинувачений є багатодітним батьком малолітніх дітей. На даний час перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 з якою виховує спільного сина ОСОБА_10 , 2015 року народження. Це свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується відповідними довідками. Незадовільний стан здоров`я має також його дружина ОСОБА_9 , якій він планує надавати допомогу, а також здійснювати догляд за шістьма дітьми. Зазначає і про те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала жодного із вказаних нею у клопотанні ризиків та не надала жодного доказу на їх підтвердження. Не доведено стороною обвинувачення і того, що більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, не буде достатнім для запобігання ризикам. Сама лише тяжкість злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає також, що є підстави для зменшення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримував подану апеляційну скаргу і просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, яка заперечувала доводи апеляційної скарги і просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нові умисні злочини під час перебування на запобіжному заході у виді домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушеннях, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та які були наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить захисник.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий:

Судді: