Справа № 522/6420/19
Провадження 1-кп/522/331/21
УХВАЛА
в порядку ст. 331 КПК України
10 серпня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі питання про доцільність продовження строку тримання під вартою у об`єднаному кримінальному проваджені, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Фрунзівка, Одеської області, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;
- у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,
захисники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законний представник потерпілої - ОСОБА_9 ,
представник потерпілої - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.
Під час судового засідання, суд ставить на розгляд сторін питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Прокурор вважав необхідним подальше застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з тих підстав, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та наявні ризики передбачені в ст. 177 КПК України, що обвинувачений буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Законний представник потерпілої та представник потерпілої, підтримали думку прокурора.
Захисники заперечували проти продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений підтримав думку захисників.
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 152 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком понад 10 років.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком до 7 років.
Обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження дозволяє прийти до висновку, про наявність підстав для застосування запобіжного заходу. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітніх осіб, суд вважає реальним ризик передбачений в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків чи потерпілу, які безпосередньо судом не допитані.
Також, суд бере до уваги, той факт, що інкримінований злочин ОСОБА_5 є тривалим, із кількома епізодами злочинної діяльності, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд також враховує обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме наявність стійких соціальних зв`язків, які в свою чергу не виключають встановлених судом ризиків; тяжкість покарання що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою, характер вчиненого кримінального правопорушення, що ставиться у обвинувачення ОСОБА_5 , вік та стан здоров`я, і наявність двох повідомлень про підозру у вчинені різнорідних кримінальних правопорушень.
Так, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд також враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183, 196-197, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 жовтня 2021 року.
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для відома.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя:
Судді:
10.08.2021