У Х В А Л А

18 березня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференцзвязку спільне клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, із середньою освітою, до засудження непрацевлаштованого, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника ЛВК № 30 ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

вироком від 11.04.2018 Корецького районного суду Рівненської області ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

14.06.2018 Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

12.09.2018 Рівненським міським судом Рівненської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок терміну покарання 22.12.2017, кінець терміну покарання 22.06.2021.

29.12.2020 начальник арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до суду з спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_3 відбув 2/3 строку покарання, встановлений порядок відбування покарання не порушував до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 3 (три) рази заохочувався.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_3 , перебуваючи під вартою в Рівненському СІЗО із 26.12.2017 порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією СІЗО не заохочувався.

У державну установу «Личакiвська виправна колонія (№ 30)» засуджений ОСОБА_3 прибув 19.12.2018. З травня 2019 приймав активну участь у роботах по благоустрою установи. З жовтня 2019 року по теперішній час працевлаштований у виробничій майстерні установи. За час відбування покарання у колонії порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи три рази заохочувався.

Вважають, що засуджений довів своє виправлення, а тому на підставі ст.81 КК України має право на умовно-дострокове звільнення.

Представник державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_5 підтримала спільне клопотання, просила задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно-достроков на невідбуту частину покарання 03 місяці 04 дні.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вважаючи таке не обгрунтованим, оскільки раніше засуджений звільнявся умовно-достроково та знову вчинв злочини.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав спільне клопотання та просив таке задовольнити.

На підставі розпорядження №193 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 03.03.2021 передано на розгляд матеріали спільного подання щодо ОСОБА_3 . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2021 справу передано судді ОСОБА_1 .

Перевіривши подані матеріали, дослідивши відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_5 , пояснення засудженого ОСОБА_3 щодо підтримання клопотання, висновок прокурора ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п.17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності сім разів за умисні злочини в т.ч. за тяжкі та особливо тяжкі. У даній справі ОСОБА_3 засуджений за умисний тяжкий злочин проти власності до позбавлення волі.

З характеристики від 30.11.2020 року щодо засудженого ОСОБА_3 , з якою засуджений ознайомлений вбачається, що перебуваючи в державній установі «Личакiвська виправна колонія (№ 30)» приймав активну участь у роботах по благоустрою установи. З жовтня 2019 року по теперішній час працевлаштований у виробничій майстерні установи. За час відбування покарання у колонії порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи три рази заохочувався.

У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

Згідно вироків суду передбачено стягнення коштів за проведення експертизи у розмірі 10296 грн., а також за цивільним позовом на суму 14902,40 грн. Станом на 10.12.2020 відшкодовано 1740,03 грн.

24.04.2020 - адміністративною комісією установи задоволено в застосуванні заохочувальної норми ст.81 КК України, як таком, що довів своє виправлення.

Ухвалою суду від 29.05.2020 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України. Після цього отримав ще одне заохочення.

ОСОБА_3 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення у т.ч. умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, у 2008 році умовно-достроково звільнявся та знову вчиняв злочини.

У даній справі засуджений за злочин, який вчинив 17.07.2017 року через неповних два місяці після звільнення з місць позбавлення волі.

Суд враховує при розгляді спільного клопотання, що ОСОБА_3 неодноразово був засуджений за умисні у т.ч. і тяжкі та особливо тяжкі злочини, до закінчення відбування покарання залишилося 03 місяці 04 дні, не відшкодував витрат на користь держави та за цивільним позовом.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що адміністрація виправної установи та спостережна комісія не надали переконливих доказів того, що під час відбуття покарання ОСОБА_3 довів своє виправлення.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні спільного клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу протягом семи діб з дня її оголошення прокурор та захисник і засуджений можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова

Повний текст ухвали складений та оголошений 19.03.2021 року о 14.10 год.

Суддя ОСОБА_1