Справа № 734/1405/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/359/21
Категорія - ч.3 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000758 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта вища, працює спеціалістом Управління забезпечення документообігу Верховного Суду, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, зарахувавши у строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 21.11.2017 по 22.11.2017 включно.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Скасовано арешт, накладений на автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території стоянки ПП « ОСОБА_13 », за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 28, та повернуто його законному власнику - ОСОБА_14 .

Стягнуто із ОСОБА_11 9293,52 грн. процесуальних витрат на користь держави. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 20 листопада 2017 року, о 18 год. 47 хв., ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» в с. Сираї, Козелецького району, Чернігівської області, позначеному дорожнім знаком 5.45, у напрямку від м. Києва до м. Чернігова.

Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю від 103 до 135 км/год., ОСОБА_11 перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, а саме пішохода ОСОБА_15 , яка переходила проїзну частину, ведучи за руку малолітню ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ведучи дитячий візок, в якому знаходилась малолітня ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

У результаті чого, біля з`їзду з автодороги «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», на вул. Гагаріна, в с. Сираї, здійснив наїзд на ОСОБА_18 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита внутрішньо черепна травма - крововилив в м`яку мозкову оболонку лобної, скроневої, тім`яної та потиличної долей правої півкулі головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, крововилив в м`які тканини голови з дефектом м`яких тканин, відкритий перелом кісток і хрящів носа, 3-ри садна на голові-обличчі, закрита травма грудної клітки - забій легень, забій правої нирки, 1- н синець та 3-ри садна на правій верхній кінцівці, 2-а синця та 1-не садно на правій нижній кінцівці, комплекс яких має ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень; малолітню ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді, закрита внутрішньо черепна травма - крововилив в м`яку мозкову оболонку лобної, тім`яної та потиличної долей правої півкулі головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, крововилив в м`які тканини голови, уламковий перелом лобної кістки справа, перелом решіткової кістки, пірамідки правої скроневої кістки, 4-ри синця та 1-не садно на голові-обличчі, закрита травма грудної клітки - забій легень, 3-ри садна на правій нижній кінцівці, закритий перелом правого стегна, комплекс яких має ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень; малолітню ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді; закрита внутрішньо черепна травма - крововиливи в м`яку мозкову оболонку лобних долей правої та лівої півкулі головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, крововилив в м`які тканини голови, 3-ри садна на голові-обличчі, закрита травма грудної клітки - забій легень; розриви селезінки, закритий перелом лівої плечової кістки, 1-н синець на лівому передпліччі, комплекс яких має ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень.

У результаті ДТП від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , малолітні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 померли.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_11 порушив вимоги п.2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій забов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.), п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведеності його винуватості та вичерпанням можливості їх отримати. Послався на недоведеність поза розумним сумнівом його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Вказав на відсутність причинного зв`язку між його діями, а саме, допущенні ним порушень вимог ПДР і наслідками, що настали. Зазначив, що він не порушував ПДР щодо швидкісного режиму і не мав можливості запобігти ДТП, оскільки, враховуючи дорожні умови, не міг завчасно виявити потерпілу на дорозі. Відсутність його вини підтверджується показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , проте місцевий суд не надав їм належної оцінки, надавши наперед установленої сили висновкам експертів. При цьому, місцевим судом не було надано оцінку цим висновкам експертів на предмет їх належності, достовірності і достатності. Зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги погодні умови, в яких сталася ДТП, та грубе порушення ПДР України самою потерпілою ОСОБА_15 . Крім того, послався на недопустимість доказу - файла «1_03_М_00» з CD-R диску серійний номер RFD 80 M-80991, та похідних від нього доказів, оскільки він отриманий з порушенням вимог КПК України. Також зазначив, що вилучений відеозапис, розміщений на вищевказаному диску, є копією, зробленою з відеофайлу на сервері в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у с. Сираї, Козелецького району. При цьому, вказав, що диск із відеозаписом обставин ДТП, який долучений до матеріалів справи, має інший серійний номер, аніж диск, який був наданий для проведення експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортної експертизи. Також зазначив, що слідчий після вилучення відеозапису, не здійснив його огляд, що є окремою слідчою дією, із складанням відповідного протоколу огляду речей і документів. Крім того, послався на недопустимість доказу висновку експерта № 154 від 24.04.2018 року, оскільки результати проведеної інженерно-транспортної експертизи ґрунтувались на вихідних даних, отриманих з протоколу огляду місця події та доданої до нього схеми, які в свою чергу складені з порушенням вимог КПК України, так як не були підписані всіма учасниками процесуальної дії, зокрема, спеціалістом ОСОБА_23 . Вказав, що слідчі експерименти у кримінальному провадженні були проведені не в умовах, близьких до тих, коли сталася ДТП. Крім того, під час проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_24 і ОСОБА_22 був відсутній спеціаліст, тоді як при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого спеціаліст був присутній та ставив додаткові запитання. Звернув увагу на суперечність показань свідка ОСОБА_24 , яка є близькою людиною до потерпілого. Зазначив, що місцевим судом стороні захисту було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення повторної авто-технічної експертизи. Крім того, судом не було надано правової оцінки порушенню Правил дорожнього руху потерпілою ОСОБА_15 . Також послався на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості. При цьому, суд не врахував обставини, які пом`якшують його покарання.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного, на підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст.284 КПК України; у разі наявності підстав, передбачених ст.415 КПК України призначити новий розгляд у суді першої інстанції; у разі, якщо суд дійде іншого висновку, то призначити ОСОБА_11 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, і звільнити від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. В обґрунтування скарги послався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що покладені в основу вироку докази суперечать один одному та ставлять під сумнів доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначив, що з показань свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 вбачається, що автомобіль «Фольксваген», під керуванням ОСОБА_11 , на час безпосередньо перед виявленням пішоходів рухався зі швидкістю 60-70 км/год., що також підтвердив у своїх поясненнях обвинувачений. Однак, усупереч цьому, місцевий суд поставився критично до таких показань свідків та послався у вироку на висновок судової експертизи №19/12-1/256/СЕ/17 від 13.03.2018 року, під час якої досліджувався файл з CD-R диску. При цьому зазначив, що експерт ОСОБА_27 взагалі не мав допуску до виконання даної експертизи. Вказав, що при дослідженні запису неможливо встановити ні вид та тип, ні габарити та колір транспортного засобу, рух якого відображено на відеозаписі, про що також зазначав і експерт, пославшись на те, що вихідні дані він брав із постанови про призначення експертизи, матеріали справи йому не надавались і він їх не досліджував. Також зазначив, що місцевим судом не було надано правової оцінки порушенню Правил дорожнього руху потерпілою ОСОБА_15 , яка своїми діями створила небезпеку для руху водію автомобіля «Фольксваген» та поставила у небезпеку життя своїх малолітніх дітей. Послався на недопустимість доказу - файла «1_03_М_00» з CD-R диску серійний номер RFD 80 M-80991, оскільки він був отриманий органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Крім того, вказав на порушення права сторони захисту на перехресний допит під час допиту свідка ОСОБА_24 . Послався на порушення судом принципу змагальності сторін, оскільки стороні захисту було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення авто-технічної експертизи. Також зазначив, що при призначенні покарання ОСОБА_11 не було взято до уваги порушення потерпілою ОСОБА_15 Правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника, котрі просили вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_11 свою провину не визнав та пояснив, що він нічого не міг вдіяти, щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоди. В населеному пункті Сираї він їхав з дозволеною швидкістю, не більше 60 км/год., на дорозі був сильний туман. Коли він розминувся із зустрічним автомобілем, то через 1-2 секунди відбулося зіткнення з потерпілими. Він, як виявив силует людини, одразу ж натиснув на гальма. Вважає, що не порушував правил дорожнього руху, а тому не винен у виникненні ДТП.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що загибла була його цивільною дружиною, вони прожили разом 15 років, а загиблі діти були їх спільними дітьми. Обвинувачений ОСОБА_11 до нього не підходив і не вибачався.

Допитана в якості свідка ОСОБА_28 у місцевому суді показала, що у той вечір вони разом з ОСОБА_29 йшли з кафе, вона в кафе випила каву. Вони дійшли до перехрестя, на якому було відсутнє освітлення, менша дитина була у візку, іншу ОСОБА_30 вела за руку. Вони дуже довго стояли, щоб перейти дорогу, був сильний туман. Коли автомобілів не було, ОСОБА_31 взяла правою рукою візок, а в лівій руці вела дитину і тільки зробила два кроки, як свідок почула удар, в автомобіля засвітилися задні ліхтарі. Вона не бачила, щоб загибла вживала в кафе спиртне, остання була адекватна, запаху алкоголю від неї ОСОБА_32 не чула.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що загибла ОСОБА_33 була її кумою. Вони зустрілися у кафе біля траси, ОСОБА_31 собі взяла каву, а дітям солодощі, спиртне не вживала, ознак алкогольного сп`яніння у неї видно не було. Потім вони пішли додому, стояли біля дороги хвилин десять, був туман. Коли ОСОБА_31 з дітьми почала переходити дорогу, автомобілів не було. Коли ж вона перейшла половину дороги, ОСОБА_34 побачила автомобіль і стала кричати, але ОСОБА_30 продовжувала швидко йти і перейшла дві полоси, а на третій її збив автомобіль. Ні до удару, ні після удару, звуку гальмування транспортного засобу свідок не чула. На слідчому експерименті вона все показала про зіткнення.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_35 показав, що він у той вечір рубав у себе вдома дрова, був туман і було вже темно. Почув удар, вибіг, побачив ОСОБА_36 , яка лежала на трасі, а діти біля стовпа. До автомобіля він не підходив. Був сильний туман, під ліхтарем було видно десь на 10 метрів, а без освітлення нічого не було видно. Фари автомобілів, що проїжджали, вже десь за 50 метрів не було видно.

Допитана в місцевому суді у якості свідка ОСОБА_37 показала, що вона орендує магазин по АДРЕСА_2 . Слідчий вилучив відео з камер зовнішнього спостереження магазину. Вона бачила це відео у себе на камері, було зафіксовано, як їде автомобіль, як зупиняється. Час може не відповідати на камері, оскільки камеру ставили давно. Камера встановлювалась за рік до ДТП і на даний момент похибка у часі складає близько однієї години.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_27 (висновок експерта № 19/12-1/256-СЕ/17 від 13.03.2018 року комплексної судової експертизи відео звукозапису та інженерно-транспортної експертизи дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод) показав, що якість відеозапису з камери спостереження дозволяла проводити експертизу. Він може сказати, що на відеозаписі автомобіль легковий, але який саме - встановити неможливо із-за низької якості відео. Йому було задано слідчим у постанові, який автомобіль. Матеріали кримінального провадження йому не надавались, якщо б вони були потрібні, він би заявив клопотання, але в нього було достатньо матеріалів для проведення експертизи і матеріали кримінального провадження йому були не потрібні. Габарити автомобіля було взято відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме відповідної моделі та специфікації автомобіля у відповідності до його технічних характеристик.

Експерт ОСОБА_38 (висновок експерта № 154 від 24.04.2018 судової інженерно-транспортної експертизи), будучи допитаним у суді першої інстанції, показав, що якщо він не може визначити швидкість руху автомобіля, то бере її з постанови слідчого. Момент виникнення небезпеки встановлюється слідчими органами, це їх прерогатива. Відстань видимості пішохода експертним шляхом встановити неможливо, лише експериментом за тих же погодних умов. Потрібно враховувати технічну спроможність показань свідка. Швидкість потрібно брати, яка встановлена об`єктивно. Свідок не може точно визначити швидкість руху автомобіля. Видимість у зв`язку з туманом погіршувалася і водій повинен зменшити швидкість автомобіля до такої, щоб міг контролювати транспортний засіб під час руху та реагувати на зміну дорожньої обстановки.

Окрім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.11.2017 року, згідно з яким було оглянуто, проведено виміри та фотографування автодороги «Київ Чернігів - Нові Яриловичі», по вул. Гагаріна, в с. Сираї, Козелецького району, Чернігівської області, позначеної дорожнім знаком 5.45, у напрямку від м. Києва до м. Чернігова (т.1, а.к.п.107-127);

- протоколом додаткового огляду місця події від 25.11.2017 року, згідно якого було проведено огляд вищевказаної автодороги в с. Сираї, Козелецького району, в районі з`їздів на вул. Гагаріна та вул. Польова (т.2, а.к.п.22-27);

- протоколом огляду та вилучення речей від 20.11.2017 року, згідно якого було оглянуто та вилучено дитячий візок ОСОБА_15 (т.1, а.к.п.128-131);

- актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20.11.2017 року, згідно якого було оглянуто автодорогу М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», км 71 + 075 (н.п. Сираї) (т.1, а.к.п.137);

- висновком експерта №131 судово-медичної експертизи від 21.11.2017 року трупа ОСОБА_15 , 1989 р.н., з якого слідує, що:

1.(2). При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: Закрита внутрішньо черепна травма - крововилив в м`яку мозкову оболонку лобної, скроневої, тім`яної та потиличної долей правої півкулі головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, крововилив в м`які тканини голови з дефектом м`яких тканин, відкритий перелом кісток і хрящів носа, 3-ри садна на голові-обличчі; закрита травма грудної клітки - забій легень; забій правої нирки; 1-н синець та 3-ри садна на правій верхній кінцівки; 2-а синця та 1-не садно на правій нижній кінцівки.

2.(3). Виявлений комплекс тілесних ушкоджень має ознаки ТЯЖКОГО ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

3.(4,7). Тілесні ушкодження могли бути заподіяні при ДТП та спричинені при життєво дією тупих предметів по механізму удару та тертя в результаті удару частинами транспортного засобу, який рухався, в тому числі за обставин ДТП, що вказані в описовій частині постанови слідчого.

4.(5,6). Виявлені тілесні ушкодження заподіяні при житті та зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

5.(7). У мить травми потерпіла знаходилася в вертикальному, або близькому до нього положенні, та в момент первинного контакту-удару виступаючими частинами транспортного засобу була звернута правою переднє-боковою поверхнею тіла, по відношенню до транспортного засобу, чи перебувала у близькому до цього положенні. Місце первинного контакту (удару) права гомілка.). Встановити, чи знаходилася потерпіла в момент зіткнення в динаміці (перебувала в русі - йшла, бігла), чи взагалі стояла, неможливо в зв`язку з недостатністю судово-медичних даних.

6.(1). Безпосередньою причиною смерті громадянки ОСОБА_15 є закрита внутрішньочерепна травма - крововиливи в м`яку мозковому оболонку та шлуночки мозку. Причина настання смерті знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді закритої внутрішньочерепної травми (т.1, а.к.п.149-151);

- висновком експерта № 129 судово-медичної експертизи від 21.11.2017 року трупа ОСОБА_19 , 2010 р.н., з якого слідує, що:

1.(2). При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: Закрита внутрішньо черепна травма - крововилив в м`яку мозкову оболонку лобної, тім`яної та потиличної долей правої півкулі головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, крововилив в м`які тканини голови, уламковий перелом лобної кістки справа, перелом решіткової кістки, пірамідки правої скроневої кістки; 4-ри синця та 1-не садно; на голові-обличчі; закрита травма грудної клітки - забій легень; 3-ри садна на правій нижній кінцівки; закритий перелом правого стегна.

2.(3). Виявлений комплекс тілесних ушкоджень має ознаки ТЯЖКОГО ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя .

3.(4,7). Тілесні ушкодження могли бути заподіяні при ДТП та спричинені при життєво дією тупих предметів по механізму удару та тертя в результаті удару частинами транспортного засобу , який рухався в тому числі за обставин ДТП, що вказані в описовій частині постанови слідчого.

4.(5,6). Виявлені тілесні ушкодження заподіяні при житті та зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

5.(7). У мить травми потерпіла знаходилася в вертикальному, або близькому до нього положенні, та в момент первинного контакту-удару виступаючими частинами транспортного засобу була звернута правою заднє - боковою поверхнею тіла, по відношенню до транспортного засобу, чи перебувала у близькому до цього положенні. Місце первинного контакту (удару) праве стегно. Встановити, чи знаходилася потерпіла в момент зіткнення в динаміці (перебувала в русі йшла, бігла), чи взагалі стояла, не можливо в зв`язку з недостатністю судово-медичних даних.

6.(1). Безпосередньою причиною смерті Доломанської Вероніки є закрита внутрішньочерепна травма - уламковий перелом лобної кістки справа, перелом решіткової кістки, пірамідки лівої скроневої кістки, крововиливи в м`яку мозковому оболонку та шлуночки мозку. Причина настання смерті знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді закритої внутрішньочерепної травми (т.1, а.к.п.155-157);

- висновком експерта № 160 судово-медичної експертизи від 21.11.2017 року трупа ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого слідує, що:

1.(2). При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: Закрита внутрішньо черепна травма - крововиливи в м`яку мозкову оболонку лобних долей правої та лівої півкулі головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, крововилив в м`які тканини голови, 3-ри садна на голові-обличчі; закрита травма грудної клітки - забій легень; розриви селезінки; закритий перелом лівої плечової кістки, 1 -н синець на лівому передпліччі.

2.(3). Виявлений комплекс тілесних ушкоджень має ознаки ТЯЖКОГО ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

3.(4,7). Тілесні ушкодження могли бути заподіяні при ДТП, а спричинені при життєво дією тупих предметів по механізму удару та тертя в результаті удару частинами транспортного засобу, який рухався в тому числі за обставин ДТП, що вказані в описовій частині постанови слідчого.

4.(5,6). Виявлені тілесні ушкодження заподіяні при житті та зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

5.(7). Встановити конкретно в якому положенні знаходилась потерпіла в момент первинного контакту з транспортним засобом не можливо в зв`язку з відсутністю судово-медичних даних - в мить травми потерпіла могла знаходилася як в вертикальному, або близькому до нього положенні, так і в горизонтальному.

6.(1). Безпосередньою причиною смерті громадянки ОСОБА_20 є закрита внутрішньочерепна травма - крововиливи в м`яку мозковому оболонку та шлуночки мозку. Причина настання смерті знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді закритої внутрішньочерепної травми (т.1, а.к.п.160- 161);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_24 в АДРЕСА_3 (т.1, а.к.п.225-231);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів та опису речей і документів, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 22.11.2017 року, було вилучено відеозапис з камери зовнішнього відео-спостереження, які зберігаються на сервері у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » приватного підприємця ОСОБА_37 , який розміщений по АДРЕСА_2 , за період часу з 18.40 год. до 19.10. год. 20.11.2017 року, який поміщено на СD-R диск серійний номер RFD 80M-80991 (т.1, а.к.п.174-176);

- постановою про визнання документом та приєднання до матеріалів кримінального провадження, СD-R диск серійний номер RFD 80M-80991 на якому записаний Файл відеозапису «№1_03_М_00» визнано документом та долучено до матеріалів кримінального провадження, (даний диск досліджувався в судовому засіданні шляхом перегляду відеозапису на ньому) (т.1, а.к.п.177, т.2, а.к.п.13);

- висновком експерта №651 від 09.12.2017 судової транспортно-трасологічної експертизи, згідно якого під час події даної дорожньо-транспортної пригоди місце первинного контакту між автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 та пішоходами ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 поперечно знаходиться в межах правої смуги руху проїзної частини автодороги «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», у напрямку м. Чернігів. Поздовжньо місце первинного контакту між автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 та пішоходами ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 знаходиться на деякій відстані праворуч від місця розташування шматків лакофарбового покриття синього кольору, що позначені виносками 1 та 1.1 (т.1, а.к.п.194-198);

- висновком експерта № 650 від 25.01.2018 судової експертизи технічного стану транспортного засобу, згідно якого на момент проведення експертного огляду система рульового керування автомобіля Фольксваген знаходилась у працездатному стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, що впливають на її основні вихідні.

2. На момент проведення експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля Фольксваген знаходилась у відмовному стані через технічні несправності у вигляді:

- від`єднання від головного гальмівного циліндру та просторового переміщення бачка живлення головного гальмівного циліндру;

- розгерметизації робочої гальмівної системи та витоку робочої гальмівної рідини з робочої гальмівної системи.

Виявлені технічні несправності мають аварійний характер і виникли під час події дорожньо-транспортної пригоди.

3. На момент експертного огляду блокфари головного освітлення автомобіля Фольксваген знаходилось у відмовному стані через технічні несправності у вигляді:

- руйнації корпусів передніх блокфар головного освітлення автомобіля Фольксваген та елементів їх кріплення;

- руйнації спіралей розжарення галогенних електричних ламп «дальнього світла» передніх блокфар головного освітлення автомобіля Фольксваген;

- переобладнання передніх блокфар головного світла автомобіля Фольксваген (т.1, а.к.п.204-215);

- висновком експерта № 19/12-1/256-СЕ/17 від 13.03.2018 року комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортної експертизи дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод:

1.Швидкість руху автомобіля «Volkswagen Caddy», номерні знаки НОМЕР_1 , згідно з наданими на дослідження відеозаписом «1_03_М_00.avi» становить 103?135 км/год. (т.2, а.к.п.4-13);

- висновком експерта № 154 від 24.04.2018 судової інженерно-транспортної експертизи, згідно якого:

1. Виходячи зі свідчень ОСОБА_22 , з моменту виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові про призначення судової експертизи до моменту наїзду пішохід ОСОБА_15 подолала відстань 5,1 м.

Виходячи зі свідчень ОСОБА_24 , з моменту виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові про призначення судової експертизи до моменту наїзду пішохід ОСОБА_15 подолала відстань 5,1 м.

Виходячи зі свідчень ОСОБА_11 , з моменту виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові про призначення судової експертизи до моменту наїзду пішохід ОСОБА_15 подолала відстань не менше (за умови руху прямолінійно) 4,63 м.

2. У відповідності до свідчень ОСОБА_22 , віддалення автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , від місця наїзду в момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний в постанові про призначення судової експертизи, становило 104,7?153 м.

У відповідності до свідчень ОСОБА_24 , віддалення автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , від місця наїзду в момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний в постанові про призначення судової експертизи, становило 73?101,3 м.

Обчислити віддалення автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , від місця наїзду в момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові про призначення судової експертизи, в дорожньо-транспортній ситуації у відповідності до свідчень ОСОБА_11 не є можливим по причині недостатності наданих вихідних даних.

3. За умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові про призначення судової експертизи в дорожньо-транспортних ситуаціях у відповідності до свідчень ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , якщо відстань видимості пішоходів в умовах місця даної дорожньо-транспортної пригоди більш ніж максимальний зупинний шлях автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , який рухається зі швидкістю 60 км/год, водій ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти наїзду з моменту вказаного в постанові про призначення судової експертизи, рухаючись зі швидкістю 60 км/год.

За умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних в постанові про призначення судової експертизи в дорожньо-транспортній ситуації у відповідності до свідчень ОСОБА_11 , визначити технічну можливість у водія ОСОБА_11 запобігти наїзду з моменту вказаного в постанові про призначення судової експертизи не є можливим по причині недостатності наданих вихідних даних.

4. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій ОСОБА_11 , керуючи автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , повинен був рухатися зі швидкістю, яка відповідає вимогам пунктів 12.4, 12.2 ПДР України, не більше 60 км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху застосувати гальмування, тобто діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР України.

5. За умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних у постанові про призначення судової експертизи, враховуючи момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний в постанові, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху.

6. За умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних у постанові про призначення судової експертизи в дорожньо-транспортній ситуації у відповідності до свідчень ОСОБА_24 , враховуючи момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові, якщо відстань видимості пішоходів в умовах місця даної дорожньо-транспортної пригоди більш ніж максимальний зупинний шлях автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухається зі швидкістю 60 км/год, з технічної точки зору, невідповідність у діях водія автомобіля ОСОБА_11 вимогам пунктів 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і є її причиною.

Відповідь на питання щодо причинного зв`язку між невідповідністю дій пішохода ОСОБА_15 вимогам Правил дорожнього руху та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі автотехнічної експертизи не потребує, виходячи за межі компетенції експерта автотехніка, у зв`язку з чим, частина питання, що стосується пішохода ОСОБА_15 , не вирішувалась (т.2, а.к.п.62-77);

- інформацією, наданою слідчому Службою автомобільних доріг у Чернігівській області від 08.12.2017 № 01-06/2443/05, згідно якої автомобільна дорога державного значення М-01 «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі» знаходиться на балансі у Службі автодоріг у Чернігівській області. На ділянці км 70+542 - км 72+687 в межах населеного пункту Сираї, пряма в плані, ямковість відсутня, штучне освітлення на вказаній ділянці існує, в працюючому стані та вмикається в темну пору доби (фотоелемент). 20.11.2017 року штучне освітлення перебувало в робочому стані (на пішохідних переходах) (т.2, а.к.п.15);

- довідкою про погодні умови 20 листопада 2017 року по с. Сираї, Козелецького району, згідно якої 20 листопада 2017 року територія області знаходилася під впливом поля зниженого тиску. За даними репрезентативної до с. Сираї, Козелецького району метеостанції Остер (Козелецького району) 20 листопада 2017 року, у період з 17 до 20 години, спостерігалася погода без опадів, відмічався туман з 16.40 год. до 18.30 год. - з погіршенням видимості до 500 м, з 18 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. - з погіршенням видимості до 200 м. Ожеледиці на дорогах не спостерігалось. Температура повітря знижувалася від 0,2° до 1,4° морозу. Відносна вологість повітря була 100% (т.2, а.к.п.18).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянтів про недоведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а також на відсутність причинного зв`язку між його діями, а саме, в допущенні ним порушень вимог ПДР і наслідками, що настали оскільки, враховуючи дорожні умови, не міг завчасно виявити потерпілу на дорозі, є непереконливими, з огляду на таке.

Злочин, передбачений ст.286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є допущені особою порушення ПДР, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК України. Тобто порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Тобто, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження ч.1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження ч.2, загибель кількох осіб ч.3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

У даному випадку встановлено і не заперечується й самим обвинуваченим, що він, керуючи автомобілем «Volkswagen», рухався з м. Києва автодорогою «Київ Чернігів - Нові Яриловичі», в темну пору доби, під час сильного туману з видимістю близько 35-40 метрів, виявив силует людини і десь через 1,5-2 секунди відбулося зіткнення.

За показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_24 на вулиці було вже темно, був сильний туман, видимість була обмежена. Потерпіла з дітьми дуже довго стояли, щоб перейти дорогу. Коли потерпіла почала переходити дорогу, автомобілів не було. А коли вона перейшла половину дороги, з`явився автомобіль. ОСОБА_31 продовжувала швидко йти і перейшла дві полоси, а на третій її збили. З часу, як вони побачили транспортний засіб і до зіткнення, минуло кілька секунд.

Висновками судово-медичної експертизи № 131 від 21.11.2017 року трупа ОСОБА_39 , судово-медичної експертизи № 129 від 21.11.2017 року трупа ОСОБА_19 , судово-медичної експертизи № 160 від 21.11.2017 року трупа ОСОБА_20 , підтверджується виявлений комплекс тілесних ушкоджень потерпілих, які утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, внаслідок дій ОСОБА_11 і порушення ним правил безпеки руху та експлуатації транспорту, настали шкідливі наслідки у виді загибелі потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_11 рухався зі швидкістю 60-70 км/год, а не 103-135 км/год, як зазначає сторона обвинувачення, спростовуються висновком експерта № 19/12-1/256-СЕ/17 від 13.03.2018 року комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортної експертизи дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод, згідно з яким швидкість руху автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з наданими на дослідження відеозаписом «1_03_М_00.avi» становить 103?135 км/год.; та висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 154 від 24.04.2018, згідно з яким за умов дорожньо-транспортної пригоди, вказаних у постанові, в дорожньо-транспортних ситуаціях у відповідності до свідчень ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , якщо відстань видимості пішоходів в умовах місця даної дорожньо-транспортної пригоди більш ніж максимальний зупинний шлях автомобіля «Volkswagen Caddy», який рухається зі швидкістю 60 км/год, водій ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти наїзду з моменту, вказаного в постанові про призначення судової експертизи, рухаючись зі швидкістю 60 км/год. У даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Volkswagen», повинен був рухатися зі швидкістю, яка відповідає вимогам пунктів 12.4, 12.2 ПДР, не більше 60 км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху - застосовувати гальмування, тобто діяти у відповіді до вимог пункту 12.3 ПДР. В умовах місця події, викладених в постанові, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_11 убачається невідповідність вимогам пунктів 12.4, 12.3 ПДР. В умовах місця події, викладених у постанові, з технічної точки зору, невідповідність у діях водія автомобіля ОСОБА_11 вимогам пунктів 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і є її причиною (т.2, а.к.п.4-13, 62-77).

Твердження обвинуваченого, що його вина спростовується показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , проте місцевий суд не надав їм належної оцінки, надавши наперед установленої сили висновкам експертів, не заслуговує на увагу, так як місцевий суд обґрунтовано критично поставився до показань цих свідків, в частині того, що швидкість руху автомобіля, яким керував обвинувачений, на час ДТП була 60-70 км/год., оскільки свідок не може точно визначити швидкість руху автомобіля. До того ж, згідно показань, зокрема, свідка ОСОБА_21 , останній під час руху дрімав, оскільки був втомлений, а в момент зіткнення він почув крик в автомобілі, відкрив очі і побачив жінку з візком.

Посилання обвинуваченого та його захисника на недопустимість як доказів - висновку судової експертизи №19/12-1/256/СЕ/17 від 13.03.2018 року, під час якої досліджувався файл з CD-R диску, так як експерт ОСОБА_27 не мав допуску до виконання даної експертизи, а також висновку експерта № 154 від 24.04.2018 року, оскільки результати проведеної інженерно-транспортної експертизи ґрунтувались на вихідних даних отриманих з протоколу огляду місця події та доданої до нього схеми, які в свою чергу складені з порушенням вимог КПК України, оскільки не були підписані всіма учасниками процесуальної дії, а саме спеціалістом ОСОБА_40 , не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як слідує з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.11.2017 року, було оглянуто, проведено виміри та фотографування автодороги «Київ Чернігів - Нові Яриловичі» по вул. Гагаріна с. Сираї, Козелецького району, позначеної дорожнім знаком 5.45, у напрямку від м. Києва до м. Чернігова (т.1, а.к.п.107-127).

Вказаний протокол з додатками складений уповноваженою особою, відповідно до положень ст.ст.104, 105, 237 КПК України, схема та фототаблиця доповнюють зазначений протокол, підтверджують викладені в ньому дані та повністю узгоджуються між собою. Сама слідча дія відбувалася за участі двох понятих, як це передбачено кримінальним процесуальним законом. Тому підстав для визнання їх недопустимими доказами колегія суддів не вбачає.

Відсутність у протоколі підпису спеціаліста ОСОБА_41 , участь якого не є обов`язковою, не тягне за собою визнання даного доказу недопустимим.

До того ж будь-які зауваження осіб, які брали участь у даній слідчій дії, з питань огляду, складання протоколу огляду та схеми у протоколі огляду місця події - відсутні.

Отже, немає підстав і для визнання недопустимими доказами висновку інженерно-транспортної експертизи № 154 від 24.04.2018 у даному провадженні, оскільки предметом їх дослідження був протокол огляду місця події з додатками, про що стверджує захисник.

Що стосується тверджень захисника про невідповідність висновків судової експертизи №19/12-1/256/СЕ/17 від 13.03.2018 року, під час якої досліджувався файл з CD-R диску та висновку експерта № 154 від 24.04.2018 року (інженерно-транспортної за спеціальністю 10.1 «дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод», положенням вимог статей 101, 102 КПК України, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 101 КПК України встановлено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Зміст висновку експерта визначено приписами статті 102 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, висновки експертів ґрунтуються на відомостях, які експерти сприймали безпосередньо, на підставі дослідження матеріалів кримінального провадження, опису проведених досліджень. У висновку зазначено матеріали, які використовувались при проведенні експертизи, а також зазначено коли, де, ким та на якій підставі проведені експертизи, місце і час проведення експертизи. Експерти були попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків. У ході дослідження було надано відповіді на всі поставлені на вирішення експертизи питання.

Також вищевказані експертизи проведені кваліфікованими експертами, які мають достатній експертний досвід роботи. Вони були проведені експертами, виходячи із прав та обов`язків, наданих їм статтями 69, 70 КПК України.

Таким чином, висновки експертів повністю відповідають вимогам статей 101, 102 КПК України., з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Крім того, жодних суперечностей між вищевказаними висновком судової експертизи №19/12-1/256/СЕ/17 від 13.03.2018 року, та висновком експерта № 154 від 24.04.2018 року і показаннями експертів ОСОБА_27 , ОСОБА_42 встановлено не було, тому у колегії суддів сумнівів у правильності та об`єктивності таких висновків не виникає.

Вказані висновки повністю узгоджуються між собою та іншими матеріалами кримінального провадження, а тому вони обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 .

Враховуючи наведене, твердження захисника про невідповідність висновків експертів положенням вимог процесуального закону, є неспроможними.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказу безпосередньо файлу «1_03_М_00» з CD-R диску, серійний номер RFD 80 M-80991, та похідних від нього доказів, оскільки він отриманий з порушенням вимог КПК України не заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів та опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, було вилучено відеозапис з камери зовнішнього відео-спостереження, які зберігаються на сервері у приміщенні магазину «Добрий господар», яку поміщено на СD-R диск, серійний номер RFD 80M-80991, та згідно постанови про визнання документом та приєднання до матеріалів кримінального провадження, СD-R диск серійний номер RFD 80M-80991, на якому записаний Файл відеозапису «№1_03_М_00», визнано документом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Те, що на відеозапису з камери відеоспостереження зазначено інший час, аніж в ухвалі слідчого судді, не є підставою для визнання доказу недопустимим, так як в даному випадку слідчому не було відомо, який час може показувати камера відеоспостереження і чи взагалі вона обладнана функцією обліку часу, дії слідчого були направлені на вилучення саме інформації, що стосувалася часу, коли відбулося ДТП, і період часу, зазначений в ухвалі слідчого судді - з 18.40 год. до 19.10 год. 20 листопада 2017 року, необхідно розуміти, як реальний час, коли відбувалась подія, а не той що показує відеокамера.

Крім того, свідок ОСОБА_37 у місцевому суді пояснила, що час може не відповідати на камері, бо ставили камеру давно. Камера встановлювалась за рік до ДТП і на даний час похибка складає десь годину.

Допитаний у суді першої інстанції експерт ОСОБА_27 пояснив, що якість відеозапису з відеокамери дозволяла проводити експертизу.

Твердження апелянтів, що при дослідженні запису неможливо встановити ні вид та тип, ні габарити та колір транспортного засобу, рух якого відображено на відеозаписі, про що також зазначав і експерт, пославшись на те, що вихідні дані він брав з постанови про призначення експертизи, матеріали справи йому не надавались і він їх не досліджував, є непереконливими, а також свідчить про неправильне трактування показань експерта.

Як вже зазначалось вище, експерт ОСОБА_27 у місцевому суді показав, що він здійснював комплексну судову експертизу відео звукозапису та інженерно-транспортну експертизу дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод. Якість відеозапису з камери спостереження дозволяла проводити експертизу. Пояснював, що на відеозапису автомобіль легковий, але який саме, встановити неможливо через низьку якість відео. Матеріали кримінального провадження йому не надавались, але якщо б вони були потрібні, він би заявив клопотання. У нього було достатньо матеріалів для проведення експертизи і матеріали кримінального провадження йому були не потрібні. Габарити автомобіля взяв відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме відповідної моделі та специфікації автомобіля у відповідності до його технічних характеристик.

Крім того, однією із засад кримінального провадження, закріплених у п.15 ч.1 ст.7 КПК України, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Проте, стороною захисту не надано жодного доказу на підтвердження того, що в період часу, зазначеного в обвинувальному акті, а саме 20.11.2017, о 18 год. 47 хв., або в інший час темної частини доби 20.11.2017, відбулась ще якась подія схожа на ту, що зазначена в обвинувальному акті, і при перегляді відеозапису з камери відео спостереження можливо було переплутати дані події.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що вилучений відеозапис, розміщений на вищевказаному диску є копією, зробленою з відео файлу на сервері в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у с. Сираї, Козелецького району, а також, що диск з відеозаписом обставин ДТП, який долучений до матеріалів кримінального провадження, має інший серійний номер, аніж диск, який був наданий для проведення експертизи відео звукозапису та інженерно-транспортної експертизи - спростовуються наступним.

Так, згідно з вимогами ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

У чинному КПК використовуються такі терміни як «дублікат документа» (частина 4 статті 99 КПК) та «копія документа».

З огляду на «Національний стандарт України. Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять. ДСТУ 2732:2004», якому надано чинності наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 28 травня 2004 року № 97 «Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. № 59 та скасування нормативних документів» (далі - ДСТУ 2732:2004).

Відповідно до пункту 3.10 ДСТУ 2732:2004 копія (документа) - це документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Згідно з пунктом 3.14 ДСТУ 2732:2004 дублікат оригіналу (службового документа) - це повторно оформлений службовий документ для використовування, замість втраченого чи пошкодженого оригіналу, що має таку саму юридичну силу.

Тобто, терміни «копія» і «дублікат» не є синонімічними.

Разом з тим, слід зазначити, що КПК України у частині 4 статті 99 надає автономне визначення поняття «дублікат документа» як документа, виготовленого таким самим способом, як і його оригінал.

Отже, для точного використання даних термінів у кримінальній процесуальній діяльності термін «копія документа» слід визначати за пунктом 3.10 ДСТУ 2732:2004, а термін «дублікат документа» - за частиною 4 статті 99 КПК України.

Враховуючи, що під документом, як джерелом доказів, законодавець розуміє спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні), складені в порядку, передбаченому КПК України, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії, (частина 1, пункти 2,3 ч.2 ст.99 КПК), колегія суддів не вбачає жодних перепон у можливості надання, зокрема, для проведення експертизи, дублікатів протоколів процесуальних дій, а також матеріалів фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інших носіїв інформації (у тому числі електронних), виготовлених слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, які визнаються судом як оригінал документа.

Відтак, ураховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 .

Є безпідставним посилання апелянтів на суперечність показань свідка ОСОБА_24 , яка є близькою людиною до потерпілого, а також на порушення права сторони захисту на перехресний допит під час допиту цього свідка.

Показання свідка ОСОБА_24 , на думку колегії суддів, є допустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки на початку допиту свідок попереджався про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України та приводився судом до присяги. При цьому показання цього свідка є логічними, послідовними, відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з іншими доказами.

Крім того, судом першої інстанції сторонам була надана необмежена можливість піддати цього свідка перехресному допиту, і матеріали провадження підтверджують, що сторони повною мірою скористалися таким правом, зокрема, й можливістю дискредитувати ці показання.

Залишаючи осторонь правильність таких висновків суду, сама їх наявність свідчить про те, що сторони ефективно і результативно використали своє право на перехресний допит. У суді апеляційної інстанції сторона захисту жодним чином не згадувала про будь-які порушення, які стосувалися допиту цього свідка.

Доводи обвинуваченого та його захисника про порушення судом принципу змагальності сторін, унаслідок безпідставної відмови стороні захисту у задоволенні клопотання про призначення авто-технічної експертизи, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що під час розгляду кримінального провадження стороною захисту було заявлено клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи.

Так, відповідно до ст.332 КПК України, призначення експертизи є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно з ухвалою Козелецького районного суду від 10 грудня 2020 року, було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про призначення авто-технічної експертизи у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.3 ст.286 КК України (т.3, а.к.п.110).

Суд зазначив, що по справі під час досудового розслідування проводилася експертиза механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди № 154 від 24.04.2018, досліджено питання технічної можливості уникнення обвинуваченим наїзду на пішохода з коляскою, шляхом застосування екстреного гальмування в обстановці, яка склалась 20.11.2017 під час дорожньо-транспортної пригоди, та за її результатами експертом винесено відповідний висновок, який досліджувався в судовому засіданні. Експерт під час надання висновку попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того експерт допитувався в судовому засіданні та надав роз`яснення по вищезазначеному висновку.

А тому, зважаючи на відсутність підстав для призначення авто-технічної експертизи у кримінальному провадженні, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника, належним чином мотивувавши своє рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

У зв`язку із чим, посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення судом вимог ст.22 КПК України є необґрунтованими.

Не заслуговує на увагу і посилання апелянтів на неврахування судом першої інстанції погодних умов, за яких сталася ДТП, та грубе порушення Правил дорожнього руху самою потерпілою ОСОБА_15 та ненадання правової оцінки діям останньої, яка створила небезпеку для руху водію автомобіля «Фольксваген» та поставила у небезпеку життя своїх малолітніх дітей.

Той факт, що внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху потерпіла створила небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

Доводи апелянтів, що слідчі експерименти у кримінальному провадженні були проведені не в умовах, близьких до тих, коли сталася ДТП, а також, що під час проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_24 і ОСОБА_22 був відсутній спеціаліст, тоді як при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого спеціаліст був присутній та ставив додаткові питання, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчих експериментів від 21.11.2017, від 25.11.2017 та від 28.12.2017 відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст.240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю свідків і підозрюваного, та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання від них відомостей у ході слідчого експерименту.

Відсутність спеціаліста під час проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_24 і ОСОБА_22 не є в цьому провадженні тим істотним порушенням, яке б мало наслідком недопустимість вказаних протоколів і не ставить під сумнів їх доказове значення.

Інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на її обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у місцевому суді, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтами не спростована.

Суд першої інстанції ретельно перевіряв доводи, висунуті обвинуваченим на свій захист. Викладений у вироку мотив визнання цих доводів безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам провадження, колегія суддів знаходить обґрунтованим і погоджується з ним.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_11 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого у цій частині.

Посилання сторони захисту на суворість призначеного ОСОБА_11 покарання та посилання неврахування місцевим судом при призначенні йому покарання порушення Правил дорожнього руху потерпілою, є непереконливими.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, який розкаявся у вчиненому лише формально, з метою покращення свого процесуального становища; дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його молодий вік; обставини, які пом`якшують покарання - наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивна характеристика обвинуваченого; відсутність обставин, які обтяжують покарання; урахував думку потерпілого що призначення міри покарання та висновок органу пробації; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції ч.3 ст.286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, на переконання апеляційного суду, навіть наявність кількох даних, які характеризують ОСОБА_11 з позитивної сторони, не може бути визнана мотивованою підставою для застосування до нього положень ст.75 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Отже, всі обставини, на які посилається сторона захисту, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_11 покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника у цій частині.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4