Справа № 177/1083/20
Провадження № 1-кп/177/36/21
У Х В А Л А

15 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, клопотання прокурора Криворізької північної окружної прокуратури про проводження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 20.07.2020 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
14.04.2021 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яке вручено ОСОБА_3 та його захиснику.
Обгрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , прокурор посилався на продовження існування та не зменшення ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризиків: можливості переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти існуючим ризикам, а тому вважав неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_5 в ході судового засідання підтримав подане клопотання, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 не погодився із поданим клопотанням про продовження строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора та просив суд відмовити у його задоволенні, застосувати відносно ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід. Зазначав про невідповідність пред`явленого обвинувачення фактичним обставинам справи, встановленим при частковому дослідженні доказів, а також про необґрунтованість ризиків. Пояснював, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування, свідки, які були допитані в судовому засіданні, не вказували про тиск на них, а твердження прокурора про можливість вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень є лише припущенням.
Заслухавши думку учасників судового провадження, матеріали поданого клопотання та документи, які стосуються його обґрунтування, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2020 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.
Ухвалами Криворізького районного суду Дніпропетровської області строк запобіжного заходу ОСОБА_3 продовжувався, востаннє ухвалою суду від 22.02.2021, вказаний строк продовжено до 22.04.2021 включно.
Визначений судом строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, судовий розгляд вказаного кримінального провадження до зазначеного строку, завершити не представляється можливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, пов`язаного з погрозою застосування насильства, за яке передбачене покарання від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, в тому числі тяжкі. Вказане, на переконання суду, дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, за відсутності законних джерел до існування, може вчинити нове кримінальне правопорушення, а з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі постановлення обвинувального вироку, може вживати заходів для уникнення явки до суду.
Систематичність вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень проти власності свідчить про те, що він не вживав заходів для налагодження свого життя, забезпечення себе законними джерела до існування, що нівелює твердження захисника про відсутність ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень.
Твердження сторони захисту щодо того, що ОСОБА_3 не переховувався від слідства, не свідчить про те, що він не переховуватиметься від суду, враховуючи те покарання, яке передбачено санкцією інкримінованого йому правопорушення.
Доводи сторони захисту щодо неузгодженості пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення фактичних обставинам, суд не приймає до уваги, оскільки оцінка дослідженим в судовому засідання доказам, в їх сукупності, може бути надана виключно в нарадчій кімнаті при ухвалення відповідного судового рішення.
На даний час справа перебуває на стадії судового розгляду, який з об`єктивних причин не можливо завершити до спливу строку тримання ОСОБА_3 під вартою. При цьому, судом не допитано всіх свідків, а також обвинувачених, не досліджено матеріали справи. В ході судового засідання потерпілий вказував, що саме ОСОБА_3 вживав заходів для здійснення впливу на його позицію по справі, шляхом здійснення телефонних дзвінків, а тому, за вказаних обставин, суд вважає таким, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на недопитаних свідків.
З урахуванням викладеного, зокрема встановлення судом збереження та не зменшення ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливості вчинення нових кримінальних правопорушень, а також ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.
Відповідно, з вищевказаних підстав, не підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Також, виходячи з вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, з врахуванням викладених вище обставин, суд вважає за можливе не визначати розмір застави, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
В задоволенні клопотання сторони захисту ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000369 від 20.07.2020, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.06.2021 включно.
Копію ухвали негайно направити до Криворізької УВП № 3.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1