ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2081/21 Справа № 202/3420/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000929 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Дніпрі Дніпропетровської області, громадянки України, не заміжньої, маючої середню-спеціальну освіту, маючої на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ч. 1 ст. 190. ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року ОСОБА_7 було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Як встановлено судом, 29 березня 2012 року у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами державного бюджету України у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, реалізуючи який, діючи з корисливих мотивів, обвинувачена прибула до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Косіора, 55 та звернулась до співробітників зазначеної установи про необхідність отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям.
Знаходячись в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_7 була ознайомлена зі змістом ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а саме про відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги, п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.
Після чого, ОСОБА_7 керуючись злочинним умислом, достовірно знаючи про те, що вона з 2011 року працює за трудовим договором на посаді сторожа в ТОВ «Дніпрометробуд», що унеможливлювало отримання нею в повній мірі державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, 29 березня 2012 року склала та надала до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, заяву №564 про отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися про призначення усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначила недостовірну інформацію про те, що вона ніде не працевлаштована, та не отримує ніяких доходів.
04 травня 2012 року на підставі заяви №564 від 29 березня 2012 року, ОСОБА_7 , Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення відповідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 березня 2012 року по 31 серпня 2012 року, що надало їй можливість отримати переплату надміру виплачених грошових коштів на загальну суму 1362,40 грн.
Так, за період часу з 01 березня 2012 року по 31 серпня 2012 року ОСОБА_7 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами державного бюджету України, у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в результаті перерахування Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Косіора, 55 на особистий банківський картковий рахунок ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» № НОМЕР_1 , грошових коштів на загальну суму 1362,40 грн., якими остання розпорядилася на власний розсуд.
Продовжуючи свою діяльність, діючи в аналогічний спосіб, повторно ОСОБА_7 18 лютого 2013 року подала заяву №336 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 12 березня 2013 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 лютого 2013 року по 31 липня 2013 року, що надало їй можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів на загальну суму 1452,00 грн., якою обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою діяльність, діючи в аналогічний спосіб, ОСОБА_7 20 серпня 2013 року подала заяву №1245 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 22 серпня 2013 Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 серпня 2013 року по 31 січня 2014 року, що надало їй можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів на загальну суму 1480,40 гривень, якою обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в аналогічний спосіб, ОСОБА_7 04 лютого 2014 року подала заяву №183 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 10 лютого 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної у місті ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 лютого 2014 року по 31 липня 2014 року, що надало обвинуваченій можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів на загальну суму 1543,20 гривень, якою обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в аналогічний спосіб, ОСОБА_7 , 06 серпня 2014 року подала заяву №1102 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 07 серпня 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року, що надало обвинуваченій можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів на загальну суму 1543,20 грн., якими обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в аналогічний спосіб, ОСОБА_7 , 23 лютого 2015 року подала заяву №257 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 24 лютого 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 лютого 2015 року по 31 липня 2015 року, що надало їй можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів 1543,20 грн., якою обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в аналогічний спосіб, ОСОБА_7 07 серпня 2015 року подала заяву №1412 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 11 серпня 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року, що надало їй можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів 2876,20 грн., якою обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в аналогічний спосіб, ОСОБА_7 , 21 лютого 2016 року подала заяву №490 для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, на підставі якої 25 лютого 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, в період часу 01 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року, що надало їй можливість, шляхом обману, отримати переплату надміру виплачених грошових коштів на загальну суму 8958,00 грн.. якою обвинувачена розпорядилась на власний розсуд.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України в частині призначеного покарання - змінити.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.
В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.
В обґрунтування своїй вимог прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, на те, що розглядаючи кримінальне провадження, встановлюючи обставини справи та призначаючи покарання. Судом не було належним чином з`ясовано наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і як наслідок безпідставно застосовано положення ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 відповідають об`єктивно з`ясованим фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, а тому не є предметом перегляду у відповідності до ст. 404 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про слушність доводів прокурора в апеляційній скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та частково погоджується із вимогами прокурора щодо необхідності змінити оскаржуваний вирок.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки.
Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, за вироком суду особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
За вимогами ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком не більше двох років.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 190 КК України, яке було вчинено нею в проміжок часу з 29 березня 2012 року по 31 серпня 2012 року.
Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді обмеження волі строком до 3 років.
З урахуванням вище проаналізованих положень закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, ст. 49 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом з 29 березня 2012 року по 31 серпня 2021 року закінчився 31 липня 2019 року.
Окрім цього, колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_7 , також, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, останній епізод якого скоєно нею в проміжок часу з 21 лютого 2016 по 31 липня 2016 року, і з урахуванням положень ст. 49 КК України, строк давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності закінчився - 31 липня 2019 року.
Вказане відповідно ч. 5 ст. 74 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину, таке звільнення є обов`язковим.
Вказаних положень та обставин на момент ухвалення вироку, суд першої інстанції не врахував, у зв`язку із чим норми ст. ст. 49, 74 КК України не застосував, та застосував закону України про кримінальну відповідальність, який застосуванню не підлягає, зокрема, призначив остаточне покарання обвинуваченій за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, із звільненням обвинуваченої від призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи норми ст. ст. 409, 413 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України в частині призначеного їй покарання підлягає зміні, зокрема, обов`язковими для застосування в даному кримінальному провадженні при призначенні покарання обвинуваченій є положення ст ст. 49, 74 КК України із звільненням останньої від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, посилання суду першої інстанції на призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України із резолютивної частини оскаржуваного вироку, колегія суддів вважає за необхідне - виключити.
А тому, враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Виключити з резолютивної частини вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України посилання на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.
В іншій частині вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4