Справа № 743/1506/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/521/21
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисників адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Суличівка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянину України, одруженому, не працюючому, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 серпня 2021 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що ризики, які оцінювались судом при обранні запобіжного заходу та його попередньому продовженні не зменшилися та продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи досвід міжнародних перевезень та перетину кордону може ухилитися від суду, або ж здійснювати вплив на потерпілого, який зловживає алкогольними напоями та є емоційно вразливим.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу його підзахисному, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує на те, що заявлені у клопотанні прокурора ризики не знайшли свого підтвердження та суперечать зібраним матеріалам. Так, ОСОБА_6 взагалі не знав про смерть потерпілої, про що свідчить його поведінка під час затримання, яке відбулося на його робочому місці і той не мав наміру тікати та переховуватись, адже до моменту затримання мав достатньо можливостей це зробити. Закордонний паспорт його підзахисного, як підстава для перетину кордону, зберігається у нього і він неодноразово намагався передати його на зберігання прокурору, щоб мінімізувати ризик ухилення від суду, але прокурор на ці клопотання не зважає.

Ризик можливого впливу на потерпілого ОСОБА_10 є нічим необґрунтованим, адже він є потерпілим у справі про кримінальний проступок, вже надав свої показання, які не є вирішальними у даному кримінальному провадженні. Вплинути на свідка ОСОБА_11 його підзахисний взагалі не має жодної можливості, адже навіть сторона обвинувачення не знає про його місце перебування, більш того, він під час досудового слідства надавав такі показання, які швидше за все свідчать на користь сторони захисту.

Посилання прокурора на те, що його підзахисний намагався приховати автомобіль також є безпідставними, оскільки на даному транспортному засобі він просто потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та вже не зміг на ньому доїхати на роботу, а тому залишив на території домогосподарства свідка ОСОБА_11 . Факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння взагалі є вигаданим та таким, що спростовується висновком про те, що на момент затримання його підзахисний був тверезим.

Його підзахисний ОСОБА_6 під час досудового розслідування приймав участь у всіх слідчих діях, виключно позитивно характеризується, не має судимостей, його дружина готова його пробачити та прийняти назад до своєї родини, що свідчить про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, при цьому жінка має тяжке захворювання і сама майже не пересувається та потребує допомоги від свого чоловіка.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про пом`якшення запобіжного заходу шляхом обрання домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні убивства своєї співмешканки та у завданні ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, судовий розгляд триває, перевіряється доведеність обвинувачення та заперечення проти нього.

Посилання захисника на те, що потерпілий та свідки надали показання не усувають ризику, що обвинувачений зможе чинити тиск на них, з метою зміни останніми своїх показань на свою користь. Тим більше, що як сторона захисту, так і сторона обвинувачення, мають право заявити клопотання про повторний допит раніше допитаних учасників судового розгляду. Тим більше, що свідок ОСОБА_11 ще не допитаний, і саме на його подвір`ї був виявлений автомобіль обвинуваченого.

Доводи апелянта про те, що його підзахисний не має необхідності залишати територію України, не усуває ризику переховування від суду та спроби покинути територію нашої держави, у обвинуваченого є закордонний паспорт, він працював далекобійником і неодноразово перетинав кордони.

Той факт, що офіційна дружина пробачила ОСОБА_6 та готова прийняти його у себе вдома, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. До подій, які інкримінуються ОСОБА_12 він тривалий час не проживав з дружиною, фактично мав іншу родину і саме за обвинуваченням у вбивстві своєї співмешканки зараз притягується до кримінальної відповідальності. З цих же підстав не можуть бути прийняті до уваги і дані щодо тяжкого стану здоров`я ОСОБА_13 , у якої є діти, які повинні здійснювати догляд за матір`ю.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість скасування раніше обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , як про це просить сторона захисту.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, який полягає у позбавленні життя іншої людини, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ, який виражається у продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, який з урахуванням характеру обвинувачення може становити небезпеку для суспільства та окремих громадян.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16