ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 667/448/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/138/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187,
ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0004089 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дар`ївка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.02.2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, покарання відбуте, вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.06.2015 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.08.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 01.09.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироками Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.06.2015 року та Суворовського районного суду м. Херсона від 01.09.2015 року, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з поміщенням для відбування покарання до кримінально виконавчої установи закритого типу з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з 06 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 листопада 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 29749,21 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 21 коп., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн., в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього 134 749 (сто тридцять чотири тисячі сімсот сорок дев`ять) грн. 21 коп..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн., в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього 105 000 (сто п`ять тисяч) грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Суд встановив, що ОСОБА_7 03.11.2015 року близько 12-30 год., біля будинку №80-а по вул. Шмідта в м. Херсоні, переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, здійснив напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння майном останньої, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилось у нанесенні одного удару ногою в область спини потерпілої, від якого остання впала на дорожнє покриття та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому мищелків правої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тілесні ушкодження у вигляді синця лівої молочної залози, садна носа, лівого ліктя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та заволодів належною потерпілій ОСОБА_11 жіночою сумкою, яка матеріальної цінності для потерпілої не має, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 85 грн. та платіжні картки, які матеріальної цінності для потерпілої не мають, чим завдав потерпілій майнову шкоду на суму 85 грн..

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за цим епізодом за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Він же, 03.11.2015 року близько 18-30 год., знаходячись на проїзній частині навпроти будинку №33 по вул. Достоєвського в м. Херсоні, переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно відкрито із застосуванням до потерпілої ОСОБА_12 фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, що виразилось в нанесені одного удару в область потилиці, від якого потерпіла впала, заволодів належною ОСОБА_12 жіночою сумкою вартістю 200 грн., в якій знаходились грошові кошти в розмірі 120 грн., банківська карта «ПриватБанк», паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на ім`я потерпілої, що не мають для потерпілої матеріальної цінності, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 320 грн..

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за цим епізодом за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Він же, 05.11.2015 року близько 17-00 год., знаходячись на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, здійснив напад на ОСОБА_13 з метою заволодіння майном останньої, поєднаний із насильством, небезпечним для її життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні множинних ударів тупим предметом в область голови, в результаті чого заподіяв ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток склепіння та основи черепа, множинних вдавлених переломів кісток склепіння черепа, забитих ран голови, епідуральних крововиливів, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, забою головного мозку, внутрішньомозкового крововиливу, крововиливів в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні, синців повік очей, носа, під білкову оболонку лівого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, тілесних ушкоджень у вигляді відкритого прямого перелому нижньої щелепи зліва в проекції кута, забитої проникаючої в порожнину рота рани обличчя, обширної гематоми лівої половини обличчя з переходом на волосяну частину голови, що відносять до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді синця правої кисті, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого заволодів належною потерпілій ОСОБА_13 жіночою сумкою, яка не має матеріальної цінності, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 800 грн., мобільний телефон «LG-D724», імей А: НОМЕР_1 , імей В: НОМЕР_2 вартістю 4 500 грн., флеш-карта «Кінгстон 16 Гб» вартістю 200 грн., паспорт громадянина України та банківська карта «Приват Банку» на ім`я ОСОБА_13 , які не мають матеріальної цінності, чим завдав шкоду на загальну суму 5 500 грн..

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за цим епізодом за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Крім того, ОСОБА_7 05.11.2015 року близько 17-00 год., знаходячись на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_13 удари тупим предметом в область голови, в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток склепіння та основи черепа, множинних вдавлених переломів кісток склепіння черепа, забитих ран голови, епідуральних крововиливів, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, забою головного мозку, внутрішньомозкового крововиливу, крововиливів в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні, синців повік очей, носа, під білкову оболонку лівого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 , спричинивши останній особливих фізичних страждань та нестерпного болю.

Суд кваліфікував такі дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, пом`якшити ОСОБА_7 покарання, визначивши його у розмірі:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироками Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.06.2015 року та Суворовського районного суду м. Херсона від 01.09.2015 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі за кожен із злочинів на строк ближчий до максимального не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Суд не врахував при призначенні покарання, що ОСОБА_7 у вчинених злочинах щиро розкаявся, обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

Позиції учасників апеляційного розгляду
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 в адресованій суду заяві просила здійснити апеляційний розгляд у свою відсутність, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочинів, за які його засуджено, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу ч. 2 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_7 явно несправедливе покарання, захисник не навів переконливих мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити.

Зокрема суд першої інстанції, при призначенні покарання урахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого, відомості про особу винного, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, не має стійких соціальний зв`язків, у вчиненні злочинів щиро розкаявся, що визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також врахував, що злочини вчинено ОСОБА_7 в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що передбачає призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Тобто суд першої інстанції врахував всі обставини, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за кожен із злочинів не у максимальному розмірі, передбаченому санкціями ч. ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 121 та ч. 4 ст. 187 КК України. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Викладені під час апеляційного розгляду доводи захисника про застосування ст. 69-1 КК України до остаточно визначеного покарання за сукупністю вироків є неприйнятними, оскільки суперечать вимогам кримінального закону.

Тому, з огляду на характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів та відомості про особу винного, апеляційний суд вважає, що судом враховано всі обставини, передбачені у ст. 65 КК. Призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 24.06.2021 року ОСОБА_5 .