Справа №498/431/21
Провадження по справі №1-кп/498/51/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.4 ст.107 КПК України, у залі суду смт.Велика Михайлівка Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000391 від 25.09.2015 року за ч.1 ст.185 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності,-
в с т а н о в и в:
До суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000391 від 25.09.2015 року за ч.1 ст.185 КК України закрити на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначалося, що 24.09.2015 року до ЧЧ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення по телефону від майстра ліній «Южноукраїнська ісакча» ОСОБА_4 , про те, що 24.09.2015 року при об`їзді обслуговуваної території, ним було виявлено крадіжку невідомою особою шляхом вільного доступу металевих деталей від опори №49, яка була розташована на території поля, яке орендує ТОВ «Дружба народів», яке розташовано на околиці с.Козакове Великомихайлівського району Одеської області. 24.09.2015 року був проведений огляд місця події, в ході якого нічого виявлено не було, також нічого не вилучалося. В ході досудового розслідування проведено слідчі-розшукові дії, направлені на розкриття злочину, однак встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не вдалося можливим. Повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалося. Посилаючись на п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, зазначала, що строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, складає три роки. Враховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення за даним кримінальним провадженням минуло більше ніж п`ять років, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлений ст. 49 КК України, закінчився, а тому просить кримінальне провадження закрити.
Прокурор в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала в повному обсязі, просила його задоволення.
В судове засідання представник потерпілого ДП «Національна енергетична компанія» «Укренерго» відокремлений підрозділ «Одеські магістральні електричні мережі» (Одеські МАМ) не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце його проведення..
Дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття зазначеного кримінального провадження, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої та частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.
Вимогами п.1-1 ч. 2ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.
Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставні п. 3-1 ч.1ст.284 КПК України обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України, є проступком, передбачає покарання у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, а тому відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Разом з тим, як вбачається із зазначених правових норм, кримінальне провадження може бути закрите з підстав, вказаних у п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, за наявності декількох обов`язкових умов, а саме:
1) доведеності самої події злочину, тобто діяння, передбаченого Особливою частиною КК України;
2) доведеності всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу злочину;
3) відсутності відомостей про особу, яка вчинила злочин;
4) об`єктивної неможливості встановити особу, яка вчинила злочин;
5) закінчення визначених уст.49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
При цьому відсутність будь-якої з цих умов виключає можливість закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За змістом закріпленого у ст.25 КПК України принципу публічності прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами кримінального судочинства, передбачених ст.ст.9, 25 КПК України.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).
Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини,завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.
В рамках вищевказаного кримінального провадження, жодній особі не було повідомлено про підозру.
Згідно постанови про визначення органу дізнання та зміни порядку досудового розслідування від 16.07.2020 року вказане кримінальне провадження постановою прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 передано для подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження підрозділу дізнання Великомихайлівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області у зв`язку із внесенням змін до КПК України згідно Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, та матеріали щодо кримінального проступку направлені керівнику підрозділу дізнання Великомихайлівського відділення поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області для організації подальшого досудового розслідування у формі дізнання (том 1 а.с. 33,34).
Проте, починаючи з 15.05.2017 року, жодних процесуальних дій вчинено не було. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо проведення слідчих дій в повному обсязі, не було вжито всіх заходів щодо збирання доказів.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.
Наведені обставини виключають можливість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України.
Крім того, клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1ст.284 КПК України обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є кримінальним правопорушенням, (проступком в ред. 01.07.2020), а тому відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Суд з даним твердження погодитись не може, оскільки у відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК України, зазначено, що звільнення від відповідальності особу, яка вчинила злочин, однак з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що встановлено особу, або осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 185 КК України.
Отже, кримінальне провадження, в ході розслідування якого не встановлено особу, яка вчинила злочин (проступок в ред. 01.07.2020), суд вправі закрити лише на підставі частині 2 статті 49 КК України.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, за частиною 1 статті 49 КК України перебіг давності зупинений, а питання про закриття вказаного кримінального провадження, може вирішуватися тільки після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 49 КК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, без дотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження, а клопотання прокурора є передчасним.
У зв`язку з відмовою у закритті, матеріали кримінального провадження підлягають поверненню до Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області для організації проведення досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись вимогами п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст.284, п. 2 ч. 3 ст.314, ст.ст.369 - 372,376,392,395 КПК України, суд, -
постановив:
В задоволенні клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000391 від 25.09.2015 року за ч.1 ст.185 КК України на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.
Кримінальне провадження №0000391 від 25.09.2015 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1