Справа № 748/2615/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/229/21
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.04.1992 року Київським обласним судом за ч.3 ст.81, ст.86-1, ст.44, ст.17, ст.42 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.04.1994 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.3 ст.140, ч.4 ст.81, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;

- 03.11.1999 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.3 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 01.12.2006 року Васильківським міським судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 18.04.2013 року Васильківським міським судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 29.07.2014 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.1 ст.393, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

- 23.03.2017 року звільнений умовно-достроково з Маневицької виправної колонії Волинської області № 42 на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 02.03.2017 року на не відбутий термін 1 рік 3 місяці 4 дні,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3719 гривень 60 копійок процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, в кінці червня 2019 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через паркан, проник на територію господарства АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження навісного замка металевим ломом, проник до господарського приміщення, що знаходиться на території даного господарства, звідки таємно викрав косу бензомоторну (бензиновий кущоріз) марки «Спец», вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3396/3397/19-24 від 06.09.2019 року складає 1400 грн, велосипед марки «Україна», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3396/3397/19-24 від 06.09.2019 року складає 650 грн, а всього таємно викрав майна на загальну суму 2050 грн, що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку березня 2020 року, близько 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через металеву огорожу, проник на територію господарства АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження навісного замка дверей металевою викруткою, проник до господарського приміщення, що знаходиться на території даного господарства, звідки таємно викрав дві алюмінієві миски об`ємами 12 літрів, вартість яких відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2818-2826/20-24 від 11.06.2020 року складає 400 грн, каструлю емальовану з кришкою об`ємом 40 літрів, зеленого кольору, вартість якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2818-2826/20-24 від 11.06.2020 року складає 600 грн, і всього таємно викрав майна на загальну суму 1000 грн, що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, у травні 2020 року в нічний час ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через металеву огорожу, проник на територію господарства АДРЕСА_3 , де шляхом відчинення накладного замку проник до господарського приміщення, що знаходиться на території даного господарства, звідки таємно викрав акумуляторний дриль-шуруповерт марки «Интрескол» моделі «ДА- 18ЭР», вартість якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3979/20 від 17.11.2020 року складає 1402,10 грн, що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в червні 2020 року, в нічний час, ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинивши вхідні двері, проник на територію господарства АДРЕСА_4 , де шляхом відчинення незамкнених дверей проник до погребу, що знаходиться на території даного господарства, звідки таємно викрав бензопилу «Stihl» моделі «MS 280», вартість якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3980/20 від 17.11.2020 року складає 2830,80 грн, що належить ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Своїми діями, що виразилися у таємних викраденнях чужого майна (крадіжка), вчинених повторно, поєднаних з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого вважає, що вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області підлягає скасуванню. Вказує, що судом недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких. Також не враховано поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, зокрема те, що ОСОБА_7 перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від явки до органу досудового розслідування. Вважає, що також не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який 6 разів судимий за тяжкі злочини, 23.03.2017 року умовно-достроково звільнений на 1 рік 3 місяці та 4 дні, не працює та у червні 2019 року знову вчинив тяжкий злочин. Вважає, що вказані обставини негативно характеризують обвинуваченого, вказують на його суспільну небезпеку, нехтування нормами закону, небажання ставати на шлях виправлення та законним шляхом здобувати засоби до існування. Вказує, що жодних позитивних даних, характеризуючих обвинуваченого не встановлено. Таким чином, вважає, що визнані судом пом`якшуючі обставини за відсутності позитивних даних щодо особи обвинуваченого жодним чином не знижують ступінь тяжкості злочину, а тому застосування ст.69 КК України є необґрунтованим. Адвокат подала письмові заперечення, в яких просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній підстав, думку обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК визнав повністю, щиро розкаявся.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Такі положення закону про кримінальну відповідальність знаходять своє відображення і в Постанові Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше неодноразово судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, має ряд важких захворювань, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_10 , обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, рецидив кримінальних правопорушень.

Врахував суд і з`явлення обвинуваченого із зізнанням по двом епізодам і дійшов висновку, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного та пом`якшуючих покарання обставин доцільно призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано ст.69 КК України та призначено м`яку міру покарання.

Так, суд першої інстанції в недостатній мірі врахував той факт, що обвинувачений вчинив декілька тяжких кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, а саме, що ОСОБА_7 перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від явки до органу досудового розслідування. Не в повній мірі враховано і особу обвинуваченого, який шість разів судимий за тяжкі злочини, звільнився умовно-достроково і через незначний проміжок часу продовжив вчиняти злочини, не працює.

Тому, на думку колегії суддів, застосування в даному випадку вимог ст..69 КК України не зможе в повній мірі сприяти досягненню мети покарання, визначеної ст..50 КК України..

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої і є явно несправедливим через м`якість та знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора і скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, призначаючи покарання за новим вироком, враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії тяжких, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше неодноразово судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, має ряд важких захворювань, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, рецидив кримінальних правопорушень і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст.404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 03 листопада 2020 року.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4