Справа № 183/4055/19
№ 1-кп/183/399/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 04 березня 2021 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002264 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не судимого, працюючого оператором з добування нафти й газу у Перещепинському ОВС, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

02 листопада 2018 року приблизно о 21.30 годині водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер ц НОМЕР_1 , рухався по автодорозі розташованій по вул. Мотуза м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області зі сторони вул. Шевченко в напрямку вул. Степова, де в цей час в районі будинку № 85, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`я громадян, виконуючи маневр повороту автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер ц НОМЕР_1 , ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і своїм маневром він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху допустив зіткнення з моторолером «Yamaha Aprio», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_8 на якому в якості пасажира перебував ОСОБА_9 , який рухався зі сторони вул. Степова в напрямку вул. Шевченко м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області.
Внаслідок чого, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: « Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот », що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир моторолера «Yamaha Aprio» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді відкритого осколкового перелому діафіза лівої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, відкритого осколкового перелому діафіза лівої великогомілкової кістки у середній третині зі зміщенням уламків, забито-рваних ран на лівому стегні у нижній третині, лівій гомілці у середній та нижній третинах, які ускладнилися розривом посттравматичного невриту сідничного нерву зліва та геморагічного шоку, струсу головного мозку, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 02.11.2018 року приблизно о 22.00 годині він на автомобілі «ВАЗ 2108» разом з друзями їхав до магазину. Коли почали під`їжджати до магазину, він ввімкнув лівий поворот та почав здійснювати маневр. Світла будь-яких транспортних засобів він не бачив, побачив габаритні вогні моторолера в праве вікно пасажирських дверей на відстані близько 3-4 метрів від автомобіля, та вже нічого не міг вдіяти, зіткнення відбулося з лівою частиною автомобіля. Зазначив, що зіткнення відбулося на узбіччі, задня частина його автомобіля залишилася на проїжджій частині. Вони вийшли з автомобіля та метрах в 10 побачили двох хлопців, один лежав на землі, інший стояв біля нього. Зазначив, що бачив, як ОСОБА_10 поїхав кудись на його автомобілі, як потом з`ясувалося поїхав за аптечкою. Повідомив, що винуватим у даній ДТП також вважає водія моторолера, оскільки світло на даному транспортному засобі було відсутнє. Збитки потерпілому відшкодував частково, у сумі 21 000 гривень. Цивільний позов потерпілого та його законного представника не визнав.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:
-показань потерпілого ОСОБА_9 , наданих в присутності його законного представника ОСОБА_6 про те, що 02.11.2018 року приблизно о 22.00 годині він разом з ОСОБА_8 рухався на моторолері по вул. Шевченка м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. За кермом був ОСОБА_8 , а він був в якості пасажира. ОСОБА_8 побачив, що їм назустріч рухається автомобіль та почав з`їжджати на праве узбіччя, однак зіткнення все одно сталося. Зазначив, що спочатку автомобіль рухався по своїй смузі руху, а потім перетнув суцільну лінію та виїхав на їх полосу руху, там де і сталося зіткнення. Після зіткнення намагався стати на ноги, однак не міг встати. Просив обвинуваченого викликати швидку допомогу, однак останній відмовив. ОСОБА_8 викликав швидку допомогу. Повідомив, що вулиця була освітлена, світло на моторолері булу ввімкнено. Зазначив, що обвинувачений надав йому грошову допомогу. Також повідомив, що через отримані при ДТП травми його визнано інвалідом. Також зазначив, що дорожнє покриття було сухе, калюж не було;

-показань законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_6 про те, що 02.11.2018 року приблизно о 22.00 годині зателефонував син та повідомив, що їх збив автомобіль. Він поїхав на місце ДТП, сина забрала швидка допомога та повезла до Новомосковської ЦРЛ, де синові влили багато крові, його стан був критичним, наступного дня сина перевели до дитячої лікарні в м. Дніпро. Зазначив, що синові було проведено 6 операцій. Також повідомив, що ОСОБА_3 надавав матеріальну допомогу у сумі 21 000 гривень, а вони на лікування витратили 400 000 гривень, та син потребує ще подальшого лікування;

-показань свідка ОСОБА_8 про те, що 02.11.2018 року приблизно о 21.30 годині він разом з потерпілим їхали на моторолері з вул. Жовтневої в сторону м/н. Орільський м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, він був за кермом, потерпілий сидів позаду. Автомобіль «ВАЗ 2108» червоного кольору, під керуванням ОСОБА_3 , рухався їм назустріч по своїй полосі. Раптом автомобіль почав повертати ліворуч до магазину, перетинаючи їхню полосу руху. Він почав з`їжджати праворуч на узбіччя, однак не вдалося уникнути зіткнення, удар прийшовся посередині моторолера, саме в ту частину, де була нога потерпілого. Після зіткнення автомобіль проїхав ще деяку відстань, майже до магазина, а потім зупинився. Зазначив, що вулиця була освітлена, світло на моторолері булу ввімкнено. Також повідомив, що після зіткнення з-за керма автомобіля вийшов ОСОБА_3 , а його друг ОСОБА_11 вийшов з пасажирської двері, вони просили їх викликати швидку допомогу, однак останні відмовили. Через деякий час ОСОБА_11 сів за кермо автомобіля «ВАЗ 2108» та поїхав. Потім приїхали працівники поліції та швидка допомога, та їх з потерпілим забрали до лікарні. Також зазначив, що дорожнє покриття було сухе, калюж не було;

-показань свідка ОСОБА_10 про те, що 02.11.2018 року прийшов до свого товариша ОСОБА_12 , де в цей час також перебував ОСОБА_3 . Вони випили кави та всі разом, на автомобілі ОСОБА_3 поїхали до магазину «Фортуна», який знаходиться по вул. Мотуза м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. Коли вони повертали до магазину відбувся удар. Вони вийшли з машини, побачили скутер та двох хлопців, один з яких лежав та голосно кричав, інший стояв. Зазначив, що він сидів на передньому пасажирському сидінні та бачив скутер, який рухався їм назустріч, але безпосередньо перед зіткненням моторолер не бачив. Після зіткнення він сів в автомобіль ОСОБА_3 та поїхав додому за аптечкою, для надання допомоги потерпілому. Потім він не зміг завести автомобіль обвинуваченого та повернувся пішки до місця ДТП. Також зазначив, що моторолер рухався по узбіччю, можливо, через те, що можливо намагався уникнути зіткнення;

-протоколу огляду диску з відеозаписом від 14.11.2018 року, та диском до нього, відтвореним в судовому засіданні, на якому зафіксовано факт ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_2 , та моторолера «Yamaha Aprio», без д/н (а.п. 125);
-речового доказу по кримінальному провадженню у виді CD-диску з відеозаписом (а.п. 126, 127);
-протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2018 року зі схемою та фотознімками до нього, в ході проведення якого було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована в районі будинку № 85 по вул. Мотуза м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, де сталося ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та моторолером «Yamaha Aprio», без д/н, під керуванням ОСОБА_8 , в результаті якої отримав тілесні ушкодження ОСОБА_9 , який був пасажиром моторолера (а.п. 129-136);
-протоколу огляду від 03.11.2018 року із фотознімками до нього в ході проведення якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні пошкодження (а.п. 137-139);
-речових доказів у виді: автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 (а.п. 140); моторолера «Yamaha Aprio» (а.п. 144, 145), які передані на зберігання до Перещепинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;
-висновку експерта № 241/Е від 23.05.2019 року відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді відкритого осколкового перелому діафіза лівої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, відкритого осколкового перелому діафіза лівої великогомілкової кістки у середній третині зі зміщенням уламків, забито-рваних ран на лівому стегні у нижній третині, лівій гомілці у середній та нижній третинах, посттравматичного невриту сідничного нерву зліва, струсу головного мозку, геморагічного шоку. Усі виявлені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, при автомобільній травмі, не виключено при зіткненні автомобіля з моторолером, на якому знаходився потерпілий, при цьому первинний контакт автомобіля був в область лівої нижньої кінцівки потерпілого, та за давністю утворення можуть відповідати даті події 02.11.2018 року (а.п. 148-151);
-висновку експерта № 11/10.4/388 від 18.06.2019 року відповідно до якого у даному випадку мало місце повздовжнє зустрічне, блокуючи зіткнення транспортних засобів, під час якого повздовжні осі транспортних засобів були розташовані під кутом 132-10 градусів, відлік кута відбувався від повздовжньої осі автомобіля (а.п. 153-161);
-протоколу проведення слідчого експерименту від 12.06.2019 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_6 , в ході проведення якого малолітній потерпілий ОСОБА_9 розказав і показав як 02.11.2018 року сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та моторолера «Yamaha Aprio», без д/н, під керуванням ОСОБА_8 , в результаті якої він отримав тілесні ушкодження, будучи пасажиром моторолера (а.п. 162-165);
-протоколу проведення слідчого експерименту від 12.06.2019 року за участю свідка ОСОБА_8 , в ході проведення якого останній розказав і показав як 02.11.2018 року сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та моторолера «Yamaha Aprio», без д/н, під його керуванням, в результаті якої ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, будучи пасажиром моторолера (а.п. 166-169);
-висновку експерта № 11/10.1/581 від 24.06.2019 року відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху. Дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення з моторолером «Yamaha Aprio» для водія автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_3 встановлювалася виконанням вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху, та не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли б йому їх виконати (а.п. 170-175).

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 про не визнання ним вини у скоєнні даної ДТП у зв`язку з тим, що Правила дорожнього руху України він не порушував, моторолер, під керуванням водія ОСОБА_8 не бачив, оскільки на моторолері було відсутнє світло, та він побачив габаритні вогні моторолера безпосередньо перед зіткненням за 3-4 метри, вважає винуватим у вчиненні даної ДТП також водія моторолера ОСОБА_8 , суд відноситься критично.

Зазначена позиція ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_8 , а також висновком експерта № 11/10.1/581 від 24.06.2019 року, відповідно до якого дії водія ОСОБА_8 , з технічної точки зору, не знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП та водій моторолера не мав можливості уникнути ДТП, які також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та вказують на те, що порушень ПДР з боку водія моторолера, які могли стати причиною ДТП, не було, останній намагався уникнути ДТП шляхом виїзду на узбіччя, гальмував, тобто жодним чином не змушував ОСОБА_3 порушувати Правила дорожнього руху.

Однак, ОСОБА_3 , в свою чергу, мав можливість уникнути ДТП, дотримуючись вимог п. 10.4 ПДР надати дорогу зустрічному транспортному засобу, тобто моторолером «Yamaha Aprio», однак останній цього не зробив.
До показань обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не бачив моторолер у зв`язку з тим, що на ньому було відсутнє світло фар, суд також відноситься критично, та вони повністю спростовуються відеозаписом від 02.11.2018 року, який було переглянуто в судовому засіданні, де чітко видно, що моторолер «Yamaha Aprio» рухався з увімкненим світлом фар та його було чітко видно.
Тому, суд розцінює такі показання та позицію обвинуваченого як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчинений ним тяжкий злочин.

З приводу посилань сторони захисту на невідповідність доказів, зібраних у даному кримінальному провадженні вимогам КПК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, посилання сторони захисту на те, що речі, вилучені в ході проведення оглядів місця події від 03.11.2018 року, не можуть вважатися доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки огляд під час якого проводиться вилучення доказів, є слідчою дією, яка повинна проводитися лише після внесення відомостей до ЄРДР, що є порушенням вимог ст. ст. 214 , 223 КПК України, суд вважає не обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Тобто, слідчим, при проведенні огляду, не було жодним чином порушено вимоги КПК України, а посилання на це сторони захисту є необґрунтованими.

Посилання захисника на те, що протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2018 року в ході проведення якого було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована в районі будинку № 85 по вул. Мотуза м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, де сталося ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та моторолером «Yamaha Aprio», без д/н, під керуванням ОСОБА_8 , та протокол огляду від 03.11.2018 року, в ході проведення якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ 2108», д/н НОМЕР_3 , проводилися слідчим за різними адресами, однак в один проміжок часу, та у зв`язку з цим не можуть бути доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2018 року, огляд місця ДТП було проведено в районі будинку № 85 по вул. Мотуза м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, о 02.00 годині, а огляд автомобіля «ВАЗ 2108», д/н ц НОМЕР_1 , був проведений за адресою: вул. Верхня 25, м. Перещепине, Новомосковський район, Дніпропетровська область, з 03.05 години до 03.30 години.
Тобто факт проведення зазначених оглядів за різними адресами, однак в один проміжок часу, є лише домислами та припущеннями сторони захисту.

Твердження сторони захисту про те, що при проведенні слідчих експериментів та експертних досліджень не було враховано наявність мокрого асфальту та калюжі, що підтверджується схемою до протоколу огляду, суд визнає необґрунтованими з огляду на таке.

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2018 року в розділі 4 «Вид та стан покриття» зазначено, що покриття асфальтобетонне, сухе. Схема до даного протоколу огляду також не містить посилань на калюжі.

Тому, наявність мокрого асфальту та калюжі не враховувались ані при проведенні слідчих експериментів, ані під час проведення експертних досліджень, оскільки дорожнє покриття було сухим.

Таким чином, наявність мокрого покриття та калюж, є нічим не підтвердженим припущенням сторони захисту, про яке повідомили лише обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_10 , який в свою чергу надав таки показання з метою підтвердження версії обвинуваченого, з метою допомогти останньому уникнути відповідальності.

Зазначена версія сторони захисту, іншими дослідженими судом доказами не підтверджена та повністю спростована - протоколом огляду місця події, схемою дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 наголошував на тому, що слідчі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не мали права проводити досудове розслідування по даному кримінальному провадженню у зв`язку з тим, що не входили до складу слідчої групи, не отримували доручень від повноважного слідчого на виконання окремих слідчих дій, а витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням та не може свідчити про повноваження та створення слідчої групи, у зв`язку з чим вважає недопустимими доказами постанову про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів від 14.11.2018 року, постанову про перекваліфікацію з ч. 1 на ч. 2 ст. 286 КК України, винесені слідчим ОСОБА_15 , слідчі експерименти за участю Небрат та ОСОБА_16 , проведені слідчим ОСОБА_15 , висновок експерта № 241/Е, складеного на підставі постанови слідчого ОСОБА_14 .

Такі твердження захисника суд вважає нічим не обґрунтованими та не підтвердженими, оскільки суду було надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002264 від 03.11.2018 року, в якому слідчими зазначено: ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 .

Необхідно зазначити, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови. Частина 3 статті 110 КПК України передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Аналіз положень КПК України свідчить про те, що визначення слідчого чи прокурора не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови. Цей висновок можна зробити зі співставлення двох пунктів частини 2 статті 39 КПК України: в пункті 1, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд Першої судової палати Касаційного кримінального суду в своїй постанові від 19.05.2020 року у кримінальній справі № 490/10025/17.

Щодо посилань захисника на недопустимість доказу у виді диску, який було надано законним представником потерпілого в рамках досудового розслідування, у зв`язку з тим, що не з`ясовано походження даного диску, копією чого являється відеозапис на ньому, не проведено експертизу про відповідність запису подіям та відсутність в ній елементів монтажу з виключення цифрової підробки, необхідно зазначити наступне.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України перебуває в провадженні суду з 01.07.2019 року.

Починаючи із часу укладення договору між обвинуваченим та адвокатом 24.09.2019 року до моменту ухвалення вироку, адвокат не змінювався.

З моменту огляду судом відеозапису на диску (12.08.2020 року), за участю всіх учасників кримінального провадження, в тому числі і адвоката ОСОБА_7 , пройшло вже більше 6 місяців, однак захисником жодного разу не повідомлялося про необхідність призначення будь-якої експертизи з приводу відповідності запису подіям та відсутності в ньому елементів монтажу з виключення цифрової підробки, будь-яких перешкод адвокатові у цьому з боку суду не було, а тому зазначене суд вважає необґрунтованим припущенням сторони захисту.

Також захисник обвинуваченого та свідок ОСОБА_10 стверджували про те, що працівниками поліції свідкові надавалися для підпису пусті бланки протоколів оглядів, що вказує на те, що протоколи оглядів, додатки до них та вилучені транспортні засоби складені та вилучені всупереч нормам КПК України, містять ознаки злочину підробка документів, і не можуть бути враховані судом як докази.

Вказане твердження не знайшло свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , оскільки протоколи оглядів взагалі не містять підписів свідка ОСОБА_10 , та дані слідчі дії не проводилися за його участю, а тому зазначене, знову ж таки, суд вважає необґрунтованим припущенням сторони захисту.

Необхідно також зазначити, що посилання сторони захисту на неналежне оформлення схем до протоколів оглядів заслуговують на увагу, і дійсно, при складенні схем слідчим було допущено порушення ч. 3 ст. 105 КПК України, однак ці порушення, на думку суду, не є суттєвими та такими, що повністю спростовують вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

Таким чином, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів не перебуває, займається суспільно-корисною працею.

Разом з тим суд враховує те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений законом до категорії тяжких з суспільно-небезпечними наслідками у вигляді спричинення неповнолітньому потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок спричинення яких потерпілий отримав статус інваліда, тривалий час перебував на лікування та продовжує лікуватися, переніс 6 операцій на нозі, потребує сторонньої допомоги при пересуванні та самообслуговуванні, при цьому обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав, збитки потерпілому відшкодував частково, під час всього судового розгляду намагався перекласти вину у вчиненні злочину на іншого учасника ДТП. Також суд враховує думку потерпілого та його законного представника, які наполягали на призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 максимально суворого покарання.

Зазначені обставини вказують на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення права керування транспортними засобами - судом застосовується, оскільки керування транспортним засобом не є джерелом доходу обвинуваченого ОСОБА_3 та не пов`язано з його трудовою діяльністю.

Суд не може погодитись із висновками адвоката потерпілого про необхідність виділення матеріалів в окреме провадження, щодо надання свідком ОСОБА_10 завідомо неправдивих показань, з огляду на наступне.

Так дійсно, судом частково прийняті показання свідка ОСОБА_10 , щодо загальних обставин скоєння ДТП ОСОБА_19 , та не погодився із показаннями його в частині описаних обставин, проте, суд розглянув справу лише в межах пред`явленого обвинувачення Медяному за ч. 2 ст. 286 КК України, а не відносно інших осіб.

В судовому засіданні приймав участь прокурор, якому за законом надано право робити аналіз показанням та у разі наявності, вчиняти певні процесуальні дії, щодо початку досудового розслідування, в тому числі і щодо показань свідків, аналізуючи їх правдивість та інше.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_9 та законним представником потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень, на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_9 , суд враховує характер та обсяг його фізичних, душевних та психічних страждань, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що потерпілий внаслідок ДТП отримав тяжку травму, внаслідок якої йому отримав статус «Дитина з інвалідністю», характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), стан його здоров`я та можливість його відновлення - потерпілий тривалий час перебував на лікування та продовжує лікуватися, переніс 6 операцій на нозі, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, оскільки потерпілий потребує сторонньої допомоги при пересуванні та самообслуговуванні, внаслідок отриманої травми ОСОБА_9 визначена друга ступень обмеження щодо самообслуговування та пересування, а також перша ступінь тяжкості до здобуття освіти. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену ОСОБА_9 в 200 000 гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_6 , суд враховує порушення його звичайного життєвого ритму у зв`язку із спричиненням його дитині тяжкої травми, необхідність здійснення додаткових зусиль для організації лікування, реабілітації, побуту та навчання дитини з інвалідністю, почуттям тривоги, яка посилюється невизначеністю лікарських прогнозів щодо можливого повного відновлення здоров`я дитини. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену ОСОБА_6 в 100 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по кримінальному провадженню:
-CD-диску з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-автомобіль «ВАЗ 2108», д/н НОМЕР_4 , який переданий на зберігання до Перещепинського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути за належністю власнику;
-моторолер «Yamaha Aprio», який переданий на зберігання до Перещепинського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути за належністю власнику.

Арешт, накладений ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2018 року на автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_4 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 11/10.4/388 від 18.06.2019 року у сумі 1256 гривень 08 копійок, на проведення експертизи № 11/10.1/581 від 24.06.2019 року в сумі 1256 гривень 08 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та законного представника потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень, на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1