У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні №0001281 від 28 жовтня 2019 року, на автомобіль марки «RENAULT SCENIC», 2008 року випуску, колір бордовий металік, кузов № НОМЕР_1 , р/н Республіки Білорусь НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_4 , та який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Клопотання мотивує тим, що 28 жовтня 2019 року близько 07.20 год на об`їзній дорозі м. Ужгорода мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «RENAULT SCENIC», р/н Республіки Білорусь НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 та марки «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_3 ; внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказує, що відомості про вказане кримінальне правопорушення того ж дня були внесені до ЄРДР за № 0001281 та ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 22 листопада 2019 року було накладено арешт на автомобіль марки «RENAULT SCENIC», 2008 року випуску, колір бордовий металік, кузов № НОМЕР_1 , р/н Республіки Білорусь НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_4 . На даний час ОСОБА_5 вважає, що у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки станом на 17 грудня 2019 року всі слідчі дії, пов`язані з оглядом та експертні дослідження транспортних засобів були проведені. Крім цього вказує на те, що постановою слідчого кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 28 жовтня 2019 року за № 0001281, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Посилаючись на викладене просить задовольнити клопотання.

У судове засіданні ОСОБА_5 та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку, причини своєї неявки слідчого судді не повідомили.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Зі змісту клопотання видно, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року накладено арешт на автомобіль марки «Renault», р/н Республіки НОМЕР_4 , який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до вказаного автомобіля, яке знаходиться у розпорядженні власника транспортного засобу, заборонивши використання та розпорядження арештованим майном.

Вказана ухвала постановлена слідчим суддею у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 28 жовтня 2019 року за № 0001281 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України.

Однак 29 грудня 2020 року постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0001281 від 28 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу такого кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна, згідно зі статтею 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Цією ж статтею визначено, що власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.

Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття процесуального рішення про скасування арешту майна чинним КПК прямо не передбачено.

Тобто у зв`язку із закриттям кримінального провадження, коли будь-які законні підстави для арешту майна відпали, продовження дії цього заходу є свавільним втручанням у право власності особи, яке є об`єктом охорони за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. В означеній ситуації в силу положень статті 13 Конвенції держава зобов`язана забезпечити особі можливість ефективного юридичного захисту порушеного права.

Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про право власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

У порядку, визначеному КПК України, в умовах відсутності в цьому Кодексі спеціальних норм, які б регламентували прийняття окремого рішення про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні слідчим за правилами КПК України, підлягають застосуванню передбачені частиною першою статті 7, статтями 16, 24 цього Кодексу загальні засади кримінального провадження недоторканність права власності й забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності, в тому числі, слідчого, прокурора.

Оскільки кримінальне провадження закрито слідчим під час досудового розслідування, здійснення судового контролю дотримання прав і свобод людини на відповідній стадії процесу згідно з чинним кримінальним процесуальним законом належить до повноважень слідчого судді. Так як прямих заборон ініціювання перед слідчим суддею питання про скасування арешту майна у відповідній ситуації і прийняття ним такого рішення закон не встановлює, то питання про скасування арешту майна може бути вирішено слідчим суддею за клопотанням власника або іншого володільця майна в порядку, передбаченому статтею 174 КПК України.

Відповідно до статті 174 КПК України інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України).

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Також слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену нею у постанові № 372/2904/17-ц від 15 травня 2019 року, в якій зазначено, що арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, беручи до уваги те, що арешт був накладений в рамках кримінального провадження № 0001281 від 28 жовтня 2019 року, яке на сьогоднішній день органом досудового слідства закрито, арешт на майно було накладено ухвалою слідчого судді на стадії досудового розслідування, провадження припинено на стадії досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала, а подальше існування такого обмежує право власності особи на мирне володіння належним майном, а тому накладений арешт підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 100, 174, 175 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року на автомобіль марки «Renault», р/н Республіки Білорусь НОМЕР_2 , який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до вказаного автомобіля, із забороною використання та розпорядження арештованим майном, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1