ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/2048/21 (пр. № 1-кп/201/581/2021), відомості про яке 15 листопада 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001888, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 листопада 2020 року о 12 годині 36 хвилин працівник правоохоронного органу, поліцейський взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_5 , котрий призначений на посаду 14 січня 2019 року наказом Департаменту патрульної поліції №18 о/с від 14.01.2019 року, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вулиця Кодацький узвіз, неподалік від буд. 30, здійснив зупинку транспортного засобу Mercedes Benz 208D, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , та за кермом якого перебував ОСОБА_4 за порушення правил дорожнього руху. Далі ОСОБА_6 , керуючись Законом України «Про Національну поліцію», виконуючі свої службові обов`язки, у встановленому законом порядку попередив ОСОБА_4 про те, що зараз відносно останнього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху.

Після чого ОСОБА_4 , не реагуючи на законні вимоги поліцейського про зупинку з метою складання адміністративної постанови з приводу порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху, розвернувшись від поліцейських попрямував в сторону свого транспортного засобу, а саме Mercedes Benz 208D, д.н.з. НОМЕР_1 , сів за кермо даного транспортного засобу та почав рух на ньому. В момент початку руху транспортного засобу за кермом якого перебував ОСОБА_4 , патрульний ОСОБА_6 , згідно повноважень, встановлених Законом України «Про Національну поліцію» встановив перешкоду для даного транспортного засобу, а інший поліцейський встав попереду автомобіля обличчям до передньої частини транспортного засобу.

В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків, достовірно усвідомлюючи, що перед його транспортним засобом знаходиться поліцейський при виконані службових обов`язків, в форменому одязі, поверх якого розміщується спеціальний жетон з індивідуальним номером, що посвідчує його належність до органів Національної поліції України, умисно почав рух на транспортному засобі Mercedes Benz 208D, д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку поліцейського ОСОБА_6 , внаслідок чого здійснив поштовх бампером вищевказаного транспортного засобу по колінам поліцейського та продовжуючи свій злочинний умисел направлений на здійснення опору поліцейським, знову скерував транспортний засіб в сторону поліцейського ОСОБА_6 , від чого останній, не втримавшись на ногах, впав на капот транспортного засобу Mercedes Benz 208D, д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 342 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судові витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ DVD-R диск сірого кольору Verbatim 4.7 GB із записом з боді-камери патрульних поліцейських, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1