ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4736/20 Номер провадження 11-кп/814/480/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до 27 березня 2021 року та змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що на розгляді в Київському районному суді м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0002559 від 20.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Судом зазначено, що обвинуваченому ОСОБА_7 під час досудового розслідування обирався запобіжний захід, який на даний час необхідно продовжити. Судом враховано, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 встановлений попередньою ухвалою слідчого судді закінчується, а судове провадження не закінчено і потребує значного часу для розгляду. Продовжуючи строк тримання під вартою суд зазначив, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні або продовжити вчиняти злочини.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу місцевого суду.

Зазначає, що судом не враховано, що заявлені прокурором ризики не підтверджуються, оскільки він не має наміру переховуватись від суду. Вважає, що прокурором не доведено ризики, за яких необхідний саме такий суворий запобіжний захід, а місцевий суд не розглянув можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, наголошує на наявність у нього тяжкого стану здоров`я, та посилаючись на Європейську Конвенцію вважає, що тримання його під вартою в даному випадку є тортурами по відношенню до нього.

В судове засідання прокурор не з`явився, але надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Згідно із положеннями ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи вищезазначене, та з урахуванням ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника і обвинуваченого, які відмовилися від обґрунтування апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Київському районному суді м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0002559 від 20.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, як слідчим суддею, так і судом. Зокрема, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2020 року запобіжний захід продовжено до 04 лютого 2021 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом розглянуто судом 27 січня 2021 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали щодо запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2021 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою на 60 днів до 27 березня 2021 року.

Колегія суддів, погоджується із висновком місцевого суду про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу з огляду на наступне.

За змістом статей 315, 331 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути до закінчення дії попередньої ухвали (якщо судове провадження не було завершене до його спливу) згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Таке клопотання, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Колегія суддів, переглянувши ухвалу суду не вбачає підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, оскільки вважає правильним рішення суду про задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання строком до 6 років, не має постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків на території міста Полтави та області, що може вплинути на законослухняну поведінку обвинуваченого і останній буде ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні або продовжити вчиняти злочини.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, що доводить існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може продовжити злочину діяльність та вчиняти нові злочини проти власності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що ризик встановлений під час застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу та наведений в клопотанні прокурора про його продовження, на даний час не зменшився, а тому є необхідність у продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, а тому ухвала місцевого суду про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправдовує саме такий вид втручання у особисту свободу обвинуваченого.

Твердження обвинуваченого про тяжкий стан здоров`я не підтверджуються жодними доказами і, хоча, враховуються колегією суддів, проте не впливають на правильність прийнятого районним судом рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора суд правильно врахував наявність обставин, що перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою, а також обставини, які вказують на те, що заявлений ризик переховування від органів досудового розслідування або суду не зменшився та обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вище викладене підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 418, 422-1 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2021 року щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4