ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/683/21 Номер провадження 11-кп/814/649/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 162 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000076 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 01 березня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Пустовойтово Глобинського району Полтавської області, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 , судимий:
23.12.2014 Апеляційним судом Полтавської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70 КК України на 10 років позбавлення волі; звільнений 16.12.2020 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 8 днів,
засуджений за ч.1 ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 23.12.2014 та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 03 січня 2021 року приблизно о 13 годині, умисно, без дозволу володільця і без законних підстав, шляхом розбиття скла у дерев`яному вікні проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_9 , та через деякий час самостійно залишив приміщення зазначеного будинку.
Крім того, 02 лютого 2021 року приблизно о 19.43 год ОСОБА_8 , умисно, без дозволу володільця і без законних підстав, шляхом розбиття скла в дерев`яному вікні проник до приміщення будинку АДРЕСА_3 , та під час перебування в приміщенні був виявлений власницею зазначеного будинку ОСОБА_10 , яка в подальшому викликала працівників поліції.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Свої вимоги мотивує тим, що 03 січня 2021 року він не міг вчинити злочин, а саме проникнути до приміщення ОСОБА_9 , оскільки був затриманий 02 січня 2021 року під час проникнення у приміщення ОСОБА_10 .

При цьому, вважає, що суд неналежним чином врахував щире каяття у вчиненому правопорушенні.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

У своїй апеляціній скарзі обвинувачений зазначає, що оскільки він 02.01.2021 був затриманий працівниками поліції під час проникнення у приміщення ОСОБА_10 , тому вчинити злочин 03.01.2021 проникнення у приміщення ОСОБА_9 , він не міг, так як перебував у відділі поліції.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється учасниками, суд першої інстанції розглянув провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції вбачається, що обвинувачений свою вину у вчиненні обох кримінальних правопорушень визнав повністю, тому суд з`ясувавши усі необхідні відомості щодо правильного розуміння ОСОБА_8 змісту обставин провадження, як цього вимагає ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Також, обвинувачений зазначив, що розуміє, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, у своїх показаннях ОСОБА_8 самостійно, добровільно розповів усі обставини вчинення кримінальних правопорушень за обома епізодами, вказуючи на деталі, які не були і не могли бути відомі суду без дослідження доказів.
З огляду на вказане, враховуючи, що обвинувачений не оспорює кваліфікацію своїх дій, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевіряти в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Отже, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 162 КК України, є правильним.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є проступками; особу обвинуваченого, який раніше судимий, нові злочини вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком; наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Тобто, судом першої інстанції враховані всі обставини, встановлені під час судового провадження та зазначені в апеляційній сказі обвинуваченого.

Таким чином призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Оскільки нові злочини обвинувачений вчинив 03.01.2021 та 02.02.2021, тобто в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за правилами статті 71 КК України - за сукупністю вироків.
Відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_8 за попереднім вироком 16.12.2020 був звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 5 місяців 8 днів, визначаючи покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції призначив покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, тобто визначив остаточне покарання відповідно до вказаних вище норм.

При цьому, враховуючи, що нові злочини ОСОБА_8 вчинив в період умовно-дострокового звільнення, що вказує на те, що обвинувачений не став на шлях виправлення, колегія суддів, не знайшла підстав для його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, як про це просить обвинувачений.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 01 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4