Справа № 541/1419/21
Провадження № 1-кс/541/549/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
Іменем України

16 червня 2021 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0000198 від 12.06.2021 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миргород Полтавської області, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.06.2020 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України,
в с т а н о в и в:
16 червня 2021 слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України зазначивши ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2021 року за № 0000198 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України.
В поданому клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України за наступних обставин, 11 червня 2021 року близько 14 год. 45 хв. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці по АДРЕСА_2 , підійшов до огородженої парканом території домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_8 , де остання фактично постійно проживає.

Після чого, ОСОБА_6 з метою подальшого вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи, переслідуючи кримінально-протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи - території вищевказаного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, всупереч волі власника та володільця, переліз через паркан, тим самим здійснив незаконне проникнення до іншого володіння особи - приватну земельну ділянку території домоволодіння належної ОСОБА_7 , де фактично постійно проживає ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, ОСОБА_6 , 11 червня 2021 року близько 15 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) незаконно перебуваючи на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_8 , де діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, байдужого ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, із особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у присутності потерпілої ОСОБА_8 та інших членів її сім`ї, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , безпричинно пошкодив належне їй майно, а саме шляхом нанесення декількох сильних ударів зламав пластиковий стіл, а також погнув фрагменти металопрофільного паркану, при цьому порушив спокій інших жителів вулиці Воскресінської.

Крім цього, ОСОБА_6 заліз на будівлю господарського призначення та демонструючи зверхнє ставлення до оточуючих, тримаючи в руках кухонний ніж, який підібрав на місці, почав демонстративно розмахувати ним та в усній агресивній формі висловив погрози застосування насильства відносно потерпілої ОСОБА_8 та інших членів її сім`ї, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв`язку з чим остання сприйняла виниклу обстановку як таку, що реально загрожує її життю і здоров`ю.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи, та за ч. 3 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

При розгляді клопотання слідчим суддею слідчий підтримав його та просив задовольнити з посиланням на ризики, наведені у клопотанні.
Прокурор просив задовольнити клопотання слідчого з підстав викладених у ньому. Наголошував, що існують ризики вчинення іншого правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків. Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі проти громадського порядку та моральності, з погрозою застосування насильства, в період відбуття покарання за раніше скоєний аналогічний злочин проти громадського порядку та моральності, який був вчинений із застосуванням насильства, притягався до адміністративної відповідальності в період відбуття покарання, тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить завдань кримінального провадження та не здатний запобігти ризикам на які вказано в клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_6 стверджував, що дії які вказані в клопотанні він не вчиняв а намагався сховатися та просив допомоги утікаючи від переслідування осіб які заподіяли йому тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, в зв`язку з чим він перебував у реанімації. Повідомив, що він проживає з батьками, працює.
Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики зазначені в клопотанні не обґрунтовані та не підтверджені доказами. Органами досудового розслідування не перевірена версія ОСОБА_6 щодо причин перебування його в домоволодінні потерпілої, яка частково підтверджується поясненнями інших свідків. Наголошувала, що обвинувачений має молодий вік, міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з батьками. Став на шлях виправлення, оскільки працевлаштувався. Заявила про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не пов`язаного з позбавлення волі.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи цього клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 12.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України.
15 червня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України.
Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З матеріалів долучених до клопотання, про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, вбачається, що підозра у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України підтверджується наступними доказами: рапортом щодо реєстрації повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення від 11.06.2021; протоколами прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2021 та 14.06.2021; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2021; протоколами огляду місця події від 11.06.2021 та 14.06.2021; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_11 від 12.06.2021 та 14.06.2021; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 від 12.06.2021, ОСОБА_14 від 14.06.2021, ОСОБА_10 від 12.06.2021 та 14.06.2021; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 15.06.2021; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 15.06.2021,відеозаписом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 15.06.2021 року а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного з кримінальним правопорушенням, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра на даному етапі досудового слідства є обґрунтованою, що також узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 р.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Чеботарь проти Молдови» зазначив: п.48. Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі ст.5 §1 (с), поліція не зобов`язана мати у своєму розпорядженні докази, достатніми для пред`явлення обвинувачення, не в момент арешту, не під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були в кінцевому рахунку пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа предстала перед судом. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, які були підставою для затримання. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б впевнити об`єктивного спостерігача, що особа можливо, вчинила злочин.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, необхідно зазначити, що питання кваліфікації дій особи вирішується безпосередньо при розгляді матеріалів кримінального провадження по суті, тобто після спрямування обвинувального акту до суду, а не на стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя, не вдається до аналізу правової кваліфікації дій підозрюваного та до безпосереднього аналізу наданих слідчим доказів, а тому доводи сторони захисту, щодо відсутності доказів у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є передчасними, оскільки вирішення питань вказаного роду не входить до переліку тих, що вирішуються на стадії досудового розслідування і є предметом дослідження при безпосередньому розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається. Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.
Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного та його репутацію.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень за незначний проміжок часу з моменту засудження за скоєння умисного злочину, в період відбуття покарання за раніше скоєний аналогічний злочин.
Підозрюваний ОСОБА_6 має молодий вік та задовільний стан здоров`я, що дозволить продовжити злочинну діяльність, змінити місце проживання.

Отже, на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний імовірно зможе переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, які відповідають фактичним обставинам та узгоджуються з наявними у матеріалах кримінального провадження доказами і доводи прокурора про наявність заявлених слідчим ризиків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але на підставі сукупності досліджених обставин, доведених прокурором, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення підозрюваним нового злочину, на переконання суду, є цілком виправданим, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину в період відбуття покарання за скоєння аналогічного злочину, що вказує на наявність передумов для продовження злочинної діяльності.

Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КІІК України, а саме: незаконно впливати на потерпілу, оскільки підозрюваному відоме місце проживання останньої, який може впливати на зміну показів потерпілою, яка є особою похилого віку та свідка який є неповнолітнім.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Твердження сторони захисту на думку слідчого судді, не нівелюють ризики встановлені під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя також враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Вказані вище висновки ЄСПЛ з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження, на думку суду і свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Суд, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_6 враховує також і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку повинен обчислюватись з моменту його фактичного затримання.
Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України ; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
За обставин встановлених в ході досудового розслідування та доданих до клопотання матеріалів, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави.
Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Зі змісту ч. 7 ст. 206 КПК України слідує, що слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Положеннями ув`язнення та ст. ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Алексєєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).
З урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого та прокурора у кримінальному провадженні за погодженням з адміністрацією установи тримання особи під вартою провести медичне обстеження підозрюваного ОСОБА_6 з метою встановлення його стану здоров`я та надання якої саме медичної допомоги потребує підозрюваний, вжити заходів з метою забезпечення відповідного лікування.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176178, 183, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 15.06.2021 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миргород Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України, запобіжний захід тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з 16 червня 2021 року 17 години 40 хвилин до 17 години 40 хвилин 14 серпня 2021 року.
Зобов`язати слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, у порядку ст. 206 КПК України, за погодженням з адміністрацією установи тримання особи під вартою, забезпечити ОСОБА_6 невідкладне медичне обстеження з метою встановлення наявності та ступеню тілесних ушкоджень, та, у разі встановлення такого діагнозу, вжити заходів з метою забезпечення відповідного лікування.
Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.
Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному та слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1