Справа № 206/4380/17
Провадження № 1-кп/206/11/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2021 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 , захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
законного представника потерпілих ОСОБА_11
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене 15.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000789 за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ТДВ «АТП 11205», інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

14.06.2017 року ОСОБА_10 , близько 18 години 15 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прибув до будівлі виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. 20 річчя Перемоги, буд. 51. Знаходячись поблизу паркану зазначеної установи, ОСОБА_10 , побачив двох малолітніх дівчат ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які гралися біля дерев, що знаходяться між вказаною установою та багатоквартирним буд. АДРЕСА_2 . В цей час, у ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, а саме розбещення малолітніх. Так, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, бажаючи задоволення своєї статевої пристрасті, користуючись відсутністю поблизу батьків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, достовірно розуміючи те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є малолітніми, користуючись безпорадним, з огляду на вік, станом малолітніх потерпілих, перебуваючи у безпосередній близькості від них, звернувся до останніх, чим привернув їх увагу до себе. Після цього, ОСОБА_10 розстібнув штани одягнені на ньому та оголив і став демонструвати свій статевий орган малолітнім. Далі, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, відчувши статеве збудження, бажаючи задоволення своєї статевої пристрасті, у присутності малолітньої ОСОБА_14 , взяв своєю правою рукою малолітню ОСОБА_13 за її ліву руку та скориставшись фізичною та психологічною безпорадністю останніх, достовірно знаючи, що своїми діями він ставить під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітніх потерпілих, своєю лівою рукою почав вчинювати у присутності останніх акт онанізму. В цей час ОСОБА_10 почув крики перехожих дорослих осіб, які виявили його злочинні дії, у зв`язку із чим покинув місце вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що 14.06.2017 року працював у гаражі, де випив пива. Коли вийшов з гаражу, то відчув, що хоче справити малу потребу. Обійшовши навколо магазину «Варус» у м. Дніпро по вул. 20-років Перемоги, зрозумів, що не зможе помочитись, оскільки навколо було багато людей. Тому вирішив піти у сосновий парк. Недійшовши до парку, а саме: проходячи повз Самарський виконком, який розташований по вул. 20-річчя Перемоги побачив високі кущі в яких вирішив справити малу потребу. Помочившись, почав розглядати свій половий орган, який свербів. На головці свого полового члена він побачив білий наліт (смегма), який в нього з`являється за фізіологічних особливостей у разі невчасного прийняття душу. В той момент, коли він оглядав свій половий орган, то помітив двох дівчаток, які як виявилось сиділи неподалік на дереві та побачивши його спустились з дерева, та підійшли до нього. Після цього через декілька хвилин він почув крик жінки, яка кричала, що він збоченець. Потім дівчата почувши крик побігли, а він одягнув штани та пішов з цих кущів. Недалеко відійшовши від цього місця він згадав, що забув пакет. Повернувшись за пакетом вирішив у цих же кущах омити половий орган, оскільки той продовжував зудіти. Тоді ж та жінка, що раніше його бачила з дівчатами попросила, якогось чоловіка його затримати до приїзду поліції. Дітей він не утримував, торкатись до його члена не просив, а лише рукою доторкнувся до ліктя однієї з дівчаток. Винуватить себе в тому, що дійсно перебував в оголеному нижче пояса вигляді перед дітьми, що є непристойним. Засуджує себе у цьому та кається.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, винуватість останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.
Так, допитана в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_14 , показала суду, що гуляла з сестрою ОСОБА_13 на дереві поруч з парковкою та дитячим майданчиком біля будівлі райвиконкому. Саме дерево знаходиться збоку райвиконкому. Коли вони сиділи на дереві, до них підійшов чоловік, який присутній в залі судового засідання та вказала на ОСОБА_10 . Чоловік зняв штани, узяв сестру за зап`ястя та демонстрував статеві органи. Він торкався до свого статевого органу та казав «Я хочу отдохнуть», чи торкався ним до сестри не пам`ятає. Потім почали кричати незнайомі тітки, а тому вони з сестрою втекли. До неї будь-яких дій не вчиняв, та не тримав їх із сестрою, коли тітки почали кричати, то вони втікли. Боялась, що батьки лаятимуть, через те, що викликали поліцію.
Допитана в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_13 показала суду, що нічого не пам`ятає, присутніх в залі суду чоловіків не впізнає, пам`ятає лише, що викликали з мамою в поліцію один раз, з якого приводу не пам`ятає.
Допитана в судовому засіданні законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_11 показала суду, що 14.06.2017 року вона з чоловіком пішла до магазину. Діти залишились під наглядом бабусі, яка сиділа біля підїзду та наглядала за ними, як вони граються на дитячій площадці.Їй зателефонували поліцейські з телефону доньки та сказали, щоб вона підійшла до стоянки біля райвиконкому. Коли вона прийшла туди, працівники поліції розповіли що сталось. В перший вечір дівчатка не дуже хотіли говорити, що сталось, потім розповіли, бажання обговорювати ситуацію не було. Те, що сталось не відобразилось на психічному стані дітей, до психолога не звертались, так як діти не зрозуміли що сталось, але до цього часу дівчата не хотять про це говорити. Щодо ОСОБА_10 то він був в той момент дуже п`яний і весь час запитував чи можна йти та поліцейські постійно його повертали.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала суду, що в середині червня 2017 року після 18 год. вона прийшла до виконкому до своєї подруги ОСОБА_16 по роботі. Вони вирішили вийти через чорний вхід покурити. Коли вийшли на двір, то побачили, що під деревом стоїть чоловік із голим задом біля якого навпроти стояло двоє дівчаток. Жінки підійшли ближче та побачили, що чоловік, в якого штани були приспущені до колін, тримав лівою рукою свій статевий орган, а правою рукою тримав руку дівчинки та погладжував свій статевий орган. Як їй здалось, по виразу обличчя, чоловік був задоволений Той чоловік присутній в залі судового засідання та вказала на ОСОБА_10 . Спостерігала за ситуацією секунд 5, після чого з подругою почали кричати, в результаті чого дівчатка втекли та ОСОБА_10 теж пішов. Слідів справляння природних потреб на місці не було. Жінки повернулись в курілку хвилин на 10 та думали що робити. Через деякий час ОСОБА_10 повернувся на те саме місце, та вони побачили, як він зі знятими штанями поливає свій статевий орган пивом. Вони знову закричали. Неподалік був чоловік, який саме виходив з машини, тож подруги попросили допомогти затримати ОСОБА_10 до приїзду поліції. По ОСОБА_10 було добре видно, що він був в нетверезому стані, тому що він погано розмовляв, його хитало та був запах з порожнини рота.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала суду, що влітку 2017 року після 18 год. вона зі ОСОБА_15 вийшли з виконкому через чорний вхід та пішли в бік курілки. Коли спускались по сходах, то побачили обвинуваченого. Його спортивні штани були спущені до колін, біля нього були дівчатка, одягнені в яскравий одяг. ОСОБА_10 тримав однією рукою свій статевий орган, а іншою рукою тримав руку дівчинки та гладив нею свій статевий орган. Це тривало 3-5 секунд. Коли це побачили почали кричати та дівчата побігли. ОСОБА_10 вдягнув штани і також швидко пішов. Слідів справляння природніх потреб на тому місці не було. Через хвилин 10 вони знову побачили ОСОБА_10 , який повернувся на те місто та обливав свій статевий орган пивом з пляшки. Вони одразу попросили чоловіка, який приїхав на стоянку машиною затримати обвинуваченого та вона подзвонила в поліцію. Після того, як приїхала поліція вона з тим чоловіком, що допомагав затримати ОСОБА_10 , пішли шукати дівчаток.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала суду, що в неї нормальні стосунки з обвинуваченим. Знає його з 1980 року, як заселилась в будинок. Охарактеризувати його може як спокійну людину, не дебошир, не свариться. В нього благополучна сім`я, є син років 16. Проживав з батьками, була дружина.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала суду, що може охарактеризувати ОСОБА_10 позитивно, знає його з 1980 року, проживають на одній сходовій площадці. Про те, що з ним сталося дізналася від сусідів та не повірила, він не міг, не той він чоловік. Обвинувачений спокійний, роботящий, ніколи ні до кого не чіплявся. Після смерті матері ОСОБА_10 випивав, то вона іноді до нього заходила та «виховувала», сварила, що вживає спиртні напої, на що він відповідав, що нічого не пам`ятає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала суду, що може охарактеризувати обвинуваченого, як спокійну та добру людину. Він ніколи не свариться, не агресивний, вип`є то йде спати, у заклади не ходить. В те, що сталось не вірить, так як її чоловік не такий. Жили як звичайна сім`я, фінансових проблем не мали. Розладів пов`язаних з статевою системою не було, жили з чоловіком статевим життям, єдине, що знає, що чоловік звертався до лікаря з приводу смегми (наліт на крайній плоті, що спричиняв дискомфорт). Така ж проблема передалась і сину. В зв`язку з чим, що чоловік, що син змушені частіше ніж інші проводити гігієнічні процедури. Були періоди коли подружжя разом не проживало, однак вона все ж приходила до чоловіка раз в кілька днів прала, готувала, прибирала, а також разом задовольняли фізіологічні потреби (жили статевим життям).
Крім вищезазначених показів обвинуваченого, малолітніх потерпілих, їх законного представника та свідків, винність обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому злочину, також підтверджуються безпосередньо дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та узгоджуються між собою. В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством встановлено наступне.
Так, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є малолітніми особами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно (а.с. 12, 16 Т.2).
Тобто, цим процесуальним джерелом доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується те, що потерпілі, на час вчинення злочину, у світлі положень ст. 6 СК України, мали правовий статус малолітніх дітей, тобто були особами, які не досягли чотирнадцяти років.
У відповідності до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 23.06.2017 свідок ОСОБА_15 , у присутності двох понятих, впізнала ОСОБА_10 на пред`явлених фотознімках, як особу, яка причетна до розбещення малолітніх (а.с. 46-48 Т.2).
Згідно із протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 23.06.2017 ОСОБА_16 , у присутності двох понятих, впізнала ОСОБА_10 на пред`явлених фотознімках, як особу, яка причетна до розбещення малолітніх (а.с. 50-52 Т.2).
Відповідно до протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26.06.2017 малолітні потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , у присутності двох понятих, психолога, та законного представника, впізнали ОСОБА_10 на пред`явлених фотознімках, як особу, яка причетна до злочину (а.с. 54-60 Т.2).
У відповідності до протоколу слідчого експерименту з фототаблицею від 31.07.2017, у присутності двох понятих, за участю свідка ОСОБА_16 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей обставин вчинення злочину, в ході якого свідок ОСОБА_16 вказала обставини та обстановку подій, що сталися 14.06.2017. Так, знаходячись на задньому подвір`ї Самарської районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_16 показала місце, звідки вона спільно зі ОСОБА_15 почали рух до курилки, місце де ОСОБА_16 разом зі ОСОБА_15 побачили невідомого громадянина, поруч з яким стояли діти; місце та положення в якому ОСОБА_16 виявила раніше невідомого громадянина; місце, знаходячись в якому, вона спільно зі ОСОБА_15 , побачили події, описані та вказані в протоколі, та звідки вони почали голосно кричати на невідомого чоловіка, поблизу якого знаходились дві дівчинки; напрям руху до курилки, в якому вони рухались після того, як невідомий чоловік втік; місце, де ОСОБА_15 та ОСОБА_16 стояли та обмірковували подальші дії; місце, де ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вдруге через декілька хвилини побачили, раніше виявленого ними чоловіка (а.с. 61-71 Т.2).
При цьому показання свідка під час слідчого експерименту цілком і повністю кореспондуються з показаннями наданими нею у суді. Судом у ході судового розгляду порушень вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України не виявлено та стороною захисту не доведено.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 205 від 26.07.2017 ОСОБА_10 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в цей час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в цей час психічні й поведінкові розлади внаслідок уживання алкоголю. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у поточний час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не має потреби (а.с. 75-77 Т.2).
Таким чином, вищевказані документи, суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Оцінюючи досліджені судом докази, кожен окремо, та в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами, суд вважає повністю доведеною провину ОСОБА_10 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, яке виразилось у вчиненні розпусних дій щодо малолітніх осіб.
Виходячи із встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження та наявності у обвинуваченого прямого умислу на вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб, оскільки із показів обвинуваченого судом достовірно встановлено, що останній усвідомлював та знав, що оголення та демонстрація своїх статевих органів перед малолітніми дітьми, доторкання до свого статевого органу в присутності малолітніх дітей є протиправною та суспільно небезпечною поведінкою та мотиву злочину направленого на задоволення раптово виниклої статевої пристрасті, суд дійшов однозначного висновку, що останній здійснив кримінальне правопорушення, передбачене саме ч. 2 ст. 156 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому за ст. 156 ч. 2 КК України, виходячи з характеру, суспільної небезпечності та ступіня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, строк попереднього ув`язнення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розповідав про скоєне та каявся, офіційно працевлаштований, одружений, є інвалідом ІІІ гр., має на утриманні неповнолітнього сина, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення та під час кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного спьяніння, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю у межах, установлених у санкції ст. 156 ч. 2 КК України, яке буде, на думку суду, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових злочинів.
Одночасно суд вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Призначаючи такий вид покарання обвинуваченому, суд виходив з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (ст.50 КПК України).
Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Верховний Суд зазначив, що згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Крім того вказав, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Суд роз`яснив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Так, статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що призначене судом обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за скоєння інкримінованого йому злочину є справедливим та співмірним із наслідками завданими злочином.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_10 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1