Справа № 204/4755/21
Провадження № 1-кп/204/493/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000084 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну середню освіту, студента Національного університету «Запорізька політехніка», офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого базову вищу освіту, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні нікого немаючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Західної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов обвинувальний акт і додані до нього документи у кримінальному провадженні № 0000081, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 зазначив, що обвинувальний акт складено у відповідності до норм чинного кримінально-процесуального кодексу. Просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Підстав для повернення обвинувального акту не вбачав.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 просив виділити в окреме провадження, кримінальне провадження відносно його підзахисного. Заперечень щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду у нього не було.
Законний представник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали думку захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_8 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, щодо клопотання про роз`єднання, залишив на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.
Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури, а за ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження.
В силу ч.ч.1, 2 ст. 9 КПК України, суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інша службова особа органів державної влади під час кримінального провадження зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а прокурору, керівнику органу досудового розслідування, слідчому належить всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положення ст. ст. 91, 92 КПК України встановлюють, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, наряду з іншим, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, обов`язок доведення яких покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Вичерпний перелік відомостей, які має містить обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Вичерпний перелік відомостей, які має місце обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд зауважує на тому, що у кореспондуючому взаємозв`язку ст. ст. 9, 91, 92, 291 КПК України, формулювання обвинувачення має містити відомості щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, в тому числі кваліфікуючих ознак.
Зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , ані старшим слідчим слідчого відділу відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_12 , ані прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки викладене у розглядуваному акті формулювання обвинувачення є неконкретним, суперечить завданням і засадам кримінального процесуального закону та уявляється незрозумілим, що у свою чергу позбавляє суд у разі відання обвинуваченого до суду можливості роз`яснити ОСОБА_11 суть обвинувачення, адже зазначений акт не містить, зокрема визначених законом обов`язкових відомостей про об`єктивну та суб`єктивну сторони інкримінованого вказаному обвинуваченому протиправного діяння за певними кваліфікуючими ознаками (форму вини: прямий чи непрямий умисел).
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
В обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_11 керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, діючи умисно, незаконно придбав у невстановленому в ході досудового розслідування місці та не встановленого в ході досудового розслідування джерела, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15 години 15 хвилин 23 березня 2021 року, не встановлену кількість, але не менше 20 згортків з полімерного матеріалу білого кольору, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, у розфасованому вигляді різної маси, які залишив зберігати у транспортному засобі автомобілі «Mitsubishi ASX 1.6 MT INVITE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою подальшого незаконного збуту невизначеному споживачу.
Обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у тому числі в незаконному перевезенні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, що полягає в умисному переміщенні їх будь-яким видом транспорту в межах території України з порушенням порядку і правил, установлених чинним законодавством, однак в обвинувальному акті не було зазначено чи здійснював перевезення ОСОБА_11 двадцяти згортків з полімерного матеріалу білого кольору, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. В обвинувальному акті лише було зазначено, що ОСОБА_11 придбав не менше двадцяти згортків з наркотичним засобом канабіс та залишив зберігати у автомобілі «Mitsubishi ASX 1.6 MT INVITE», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Так у рішенні від 09.10.2008 р. у справі «Абромін проти Росії» п.п. 34,35 Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
У зв`язку з чим суд вважає пред`явлене ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України не конкретизованим, що є порушенням ст. 291 КПК України та ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Таким чином, судом встановлено невідповідність фактичних обставин кримінального правопорушення, змісту правової кваліфікації, що є порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), перелік яких є вичерпним згідно із законом.
Так, органом досудового розслідування в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначено місце реєстрації та проживання обвинуваченого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , яке не відповідає дійсності.
Як було встановлено в підготовчому судовому засіданні, а саме під час встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_11 , останній повідомив, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що органом досудового розслідування не було належним чином встановлені відомості про місце реєстрації та проживання обвинуваченого ОСОБА_11 .
Порушення ст. 291 КПК України в даному обвинувальному акті неможливо усунути під час судового розгляду у передбаченому ст. 338 КПК України порядку, тому, що частиною першою вказаної норми закону передбачена можливість змінити прокурором обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Слід звернути увагу, що суд не вправі підходити до обвинувального акту та пред`явленого особі обвинувачення формально, виходячи з гіпотетично можливого усунення недоліку у обвинувальному акті прокурором, оскільки за таких обставин суд перебирає на себе функції сторони обвинувачення, чим порушує право обвинуваченого на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та основні засади кримінального судочинства, такі як: рівність перед законом і судом; презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність (ст. 7 КПК України).
Зазначені недоліки в обвинувальному акті, на думку суду, є суттєвими та перешкоджають розгляду кримінального провадження, так як неповне формулювання обвинувачення та неповне викладення фактичних обставин не дає можливості перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого, що унеможливлює повний, всесторонній та об`єктивний розгляд кримінального провадження у встановлені законом строки.
За таких обставин з метою забезпечення обвинуваченим права на захист та справедливий суд, визначення меж судового розгляду суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні. 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Таким чином, питання про виділення в окремі провадження є передчасним, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 про виділення матеріалів кримінального провадження задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 91, 92, 291, 314, 315,369,371,372,376, п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000081 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України повернути прокурору.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про виділення матеріалів кримінального провадження відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1