Справа № 447/107/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/188/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року м. Львів.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого,

з участю прокурора ОСОБА_9
засудженого ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
оскарженою ухвалою клопотання захисника ОСОБА_7 задоволено, звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк 4 (чотири) місяці та 23 (двадцять три) дні.

Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що засуджений з часу початку відбуття покарання жодного дня не був працевлаштованим і лише брав участь у проведенні робіт по благоустрою установи виконання покарань, що відповідно до ч.З ст. 107 КВК України є обов`язком засудженого.

Крім цього, необґрунтованими є висновки суду про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, оскільки останній прибув в ДУ «Миколаївська ВК №50» лише 22.12.2020, а відтак його поведінку не можливо вивчити, за такий незначний термін перебування в установі виконання покарань.

Прокурор наголошує на тому, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання не допускав порушення режиму утримання, згідно характеристики за характером спокійний, врівноважений, в середовищі адаптувався добре, до створення конфліктних ситуацій не схильний, зовнішній вигляд задовільний, правил санітарної гігієни дотримується, спальне місце утримує в задовільному стані, про те така поведінка засудженого відповідно до ч.З ст. 107 КВК України є його обов`язком.

Відтак, вважає, що ухвала суду про умовно-дострокове звільнення від покарання є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечить вимогам ст.81 КК України.

Адвокат ОСОБА_7 подав суду заяву з проханням проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, та засудженого ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення виходячи із наступного.
Апеляційним судом встановлено, що 13.07.2020 Дрогобицьким районним судом Львівської області ОСОБА_8 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. Термін відбуття покарання рахується із часу затримання, тобто з 12 год. 50 хв. 24.06.2019. Кінець строку відбування покарання 24.06.2021.
Засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно. Під час відбування покарання у СІЗО м. Львова порушення встановлених правил внутрішнього трудового розпорядку не допускав. У ДУ «Миколаївська виправна колонія №50» засуджений прибув 22.12.2020. На виробництві установи не працевлаштований, проте бере участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території, характеризується виключно із позитивної сторони.
Зі змісту характеристики засудженого та довідки про заохочення і стягнення встановлено, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання в ДУ «МВК №50» порушень режиму утримання не допустив. Адміністрацією колонії не заохочувався. Крім цього, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». За характером спокійний, врівноважений, до створення конфліктних ситуацій не схильний. До представників адміністрації відноситься з повагою, в бесідах відкритий.
Однак, під час відбування покарання 06.01.2021 рішенням адміністративної комісії ДУ «Миколаївська ВК №50» засудженому ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні до нього ст. 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення та ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_8 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванні покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суд повинен ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Відповідно до ч.1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_8 , тяжкість вчиненого ним злочину, за який відбуває покарання, суд першої інстанції дійшов до хибного переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення та застосування до нього положеннь ст. 81 КК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора є підставними і такими що заслуговують на увагу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Апеляційний суд цілком погоджується з думкою прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання є передчасним та необґрунтованим. ОСОБА_8 за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення а ухвала суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 скасуванню.
Керуючись 404, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого - скасувати.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4