н/п 1-кс/953/4909/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р.Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002693 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
19.05.2021 до суду надійшла заява власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002693 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2020.
В обґрунтування заява власник майна, зокрема, зазначив, що він більше восьми місяців не має можливості користуватися належним йому майном, оскільки ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 на нього накладено арешт.
Власник майна в судове засідання не з`явився, викликався належним чином (а.с. 3). 20.05.2021 через канцелярію суду подав заяву про розгляд заяви про скасування арешту майна без його участі, заяву підтримав, просив про її задоволення (а.с. 9).
Прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 та слідчий Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, викликалися належним чином (а.с. 3). Однак 20.05.2021 через канцелярію суду подали заяви, в яких просили проводити розгляд заяви ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0002693 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Слідчий також зазначив, що з вилученим майном виконані всі необхідні слідчі дії, а тому подальший арешт майна є недоцільним. До заяв додано витяг з ЄРДР (а.с. 4-7).
Слідчий суддя, вивчивши доводи доводи заяви, яку подано до суду, матеріали справи № 953/13900/20 н/п. 1-кс/953/6762/20, приходить до наступного.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В ході розгляду заяви встановлено, що в провадженні Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0002693 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 7).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 накладено арешт на сумку чорного кольору (Барсетку), в якій знаходиться телефон «sigma mobile ІТ 68»; комплект ключів від автомобіля Daewoo Sens (брелок сигналізації, ключ запуску авто, ключ від замка акумулятора, два ключі від ящиків у гаражі, ключ від гаража, що розташований в кооперативі «Луч-1», АДРЕСА_1 ; комплект ключів від будинку, АДРЕСА_2 (3 ключі від вхідної двері); комплект ключів від гаража, кооператив « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_3 ключі від воріт та дверей гаража та брелок від шлагбаума); комплект ключів від авто Opel Frontera (брелок сигналізації, ключ для запуску авто, брелок імобілайзера, ключ від гаража та ключ від запасного колеса); електронний іменний пропуск на роботу, брелок від шлагбаума та електронний ключ; гаманець шкіряний коричневого кольору, дисконтні карти в кількості 10 штук, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб причеп Одісей НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб Ford Transit НОМЕР_2 , ID-паспорт на ім`я та посвідчення водія на ім`я гр. ОСОБА_3 , паливні картки в кількості 38 штук по 10 літрів кожна АЗС Авіас; паливні картки в кількості 2 штуки по 10 літрів АГЗС Маршал, поліс страхування на причеп Одісей; також засоби індивідуальної гігієни; чохол від мобільного телефону «xiaomi redmi note 8 pro», власником яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони їх відчуження, - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Також вказане вище майно передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_3 , з покладенням на останнього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, з одночасним попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна (а.с. 16-17 справа № 953/13900/20 н/п. 1-кс/953/6762/20).
При цьому, підставою для прийняття рішення про арешт зазначеного у клопотанні майна була наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, було об`єктом кримінально-протиправних дій, а отже є речовим доказом в рамках зазначеного кримінального провадження.
Так, з наданих слідчим матеріалів вбачається, що з часу накладення арешту з вилученим майном проведено всі необхідні слідчі дії.

Отже, надані до суду матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Кримінальне провадження триває майже 9 місяців, до теперішнього часу в даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру, з вилученим майном проведено всі необхідні слідчі дії, а тому заява про скасування арешту підлягає задоволенню.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалив:

Заяву власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002693 від 27.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 у справі № 953/13900/20 н/п 1-кс/953/6762/20, майна, а саме з: сумки чорного кольору (Барсетку), в якій знаходиться телефон «sigma mobile ІТ 68»; комплекта ключів від автомобіля Daewoo Sens (брелок сигналізації, ключ запуску авто, ключ від замка акумулятора, два ключі від ящиків у гаражі, ключ від гаража, що розташований в кооперативі «Луч-1», АДРЕСА_1 ; комплекта ключів від будинку, АДРЕСА_2 (3 ключі від вхідної двері); комплекта ключів від гаража, кооператив « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_3 (3 ключі від воріт та дверей гаража та брелок від шлагбаума); комплекта ключів від авто Opel Frontera (брелок сигналізації, ключ для запуску авто, брелок імобілайзера, ключ від гаража та ключ від запасного колеса); електронного іменного пропуску на роботу, брелока від шлагбаума та електронного ключа; гаманця шкіряного коричневого кольору, дисконтних карток в кількості 10 штук, свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб причеп Одісей НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб Ford Transit НОМЕР_2 , ID-паспорта на ім`я та посвідчення водія на ім`я гр. ОСОБА_3 , паливних карток в кількості 38 штук по 10 літрів кожна АЗС Авіас; паливних карток в кількості 2 штуки по 10 літрів АГЗС Маршал, поліса страхування на причеп Одісей; засобів індивідуальної гігієни; чохлу від мобільного телефону «xiaomi redmi note 8 pro».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1