В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 542/862/21

Кримінальне провадження № 1-кп/542/115/21

28 липня 2021 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2020 за № 0000490 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм у Комунальному підприємстві «КАТП-1628» освіта середня, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
26.11.2020 близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у світлий час доби, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , на 21 км. + 400 м. а/д Полтава-Олександрія в порушення п. 10.1. та 14.2. в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перед початком маневру обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із передньою лівою частиною автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував в автомобілі з пасажиром ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та автомобілем Dacia Logan, під керуванням ОСОБА_8 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що рухалися у зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово- медичної експертизи № 348 від 15.04.2021, водій автомобіля Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоскалкового перелому верхньо/середньої третини діафіза лівого стегна зі зміщенням та кутовою деформацією; відкритого скалкового перелому лівого надколінка; вторинно- відкритого багатоскалкового перелому середньо/нижньої третини діафіза правого стегна зі зміщенням; закритої травми грудної клітки: переломів передніх відрізків 2-6-го ребер справа по передній акселярній лінії, переломів 4 ребер зліва з розвитком лівостороннього травматичного пульмоніту, повздовжнього перелому руків`я грудини зліва зі зміщенням; закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійних ран м`яких тканин лобної ділянки зліва та верхньої третини правої гомілки, рваної рани червоної кайми нижньої губи зліва, саден шкіри обличчя та субкон`юктивального крововиливу лівого ока. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.2.; 2.1.3. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95)

Одночасно у результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир, який сидів на передньому сидінні Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 349 від 22.04.2021, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки: переломів 8-9-10-11-го ребер зліва зі зміщенням, забоїв легень і серця, підшкірних гематом лобної ділянки зліва та лівої половини грудної клітки зліва. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці небезпеки для життя ( п.2.1.2.; 2.1.3. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95)

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-21/4925-ІТ від 26.04.2021, є порушення вимог п. 10.1., 14.2.в) ПДР України водієм ОСОБА_4 , а саме: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху ; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, зокрема, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та водій ОСОБА_4 мав технічні можливості запобігти дорожньо-транспортній події.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. В своїх діях щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення. Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та іститнності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засіданні не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що претензій до обвинуваченого не має. В частині призначення покарання просила суворо не засуджувати та обрати покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні обставин вчинення кримінального правопорушення не заперечували, доказів, здобутих досудовим розслідуванням не оспорювали та вбачали можливим встановити обсяг та порядок дослідження доказів, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України. В частині призначення покарання просили суворо не карати, вказали на можливість призначення іспитового строку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку прокурора, позицію потерпілого ОСОБА_5 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 , які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального правопорушення, їх наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального правопорушення відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступне.

Відповідно до статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що визначаючи покарання за відповідною частиною ст. 286 КК слід враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Суд також приймає до уваги досудову доповідь Кобеляцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, відповідно до якої виправлення ОСОБА_9 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). При цьому, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, а також враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також особу винного та обставини, які пом`якшують його покарання.

Так, призначаючи ОСОБА_4 покарання суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, та призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Санкція частини 2 статті 286 КК України з урахуванням конкретних обставин справи надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений працює водієм та, відповідно, потребує постійного користування транспортним засобом. За наведених обставин суд вбачає за можливе не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Положеннями ст. 75 КК України, передбачено, що суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За правилами ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин, визнання обвинуваченим своєї вини, відсутність майнових претензій з боку потерпілих, позицію потерпілих щодо призначення міри покарання, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови не заявлено.

Питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує за правилами ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз у розмірі 3269,00 гривень.

Скасувати арешт автомобіля марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 1989 року випуску, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Дрижина Гребля Кобеляцького району Полтавської області, який був накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.11.2020.

Скасувати арешт автомобіля марки Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_3 , синього кольору, 2008 року випуску, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , жительці АДРЕСА_2 , який був накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.11.2020.

Скасувати арешт автомобіля марки Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, 2011 року випуску, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 належить ОСОБА_11 , жительці с. Гожули Полтавського району Полтавської області, який був накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.11.2020.

Речові докази:

-автомобіль марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 1989 року випуску, який зберігається на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_4 ;

-автомобіль марки Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_3 , синього кольору, 2008 року випуску, який зберігається на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_10 ;

-автомобіль марки Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, 2011 року випуску, який зберігається на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_11 .

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1