Справа № 487/5814/20
Провадження № 1-кс/487/2014/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2021 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 26 березня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000016 від 05.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.365 КК України
ВСТАНОВИВ:
08.04.2021 року, адвоката ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 26 березня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000016 від 05.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
В обґрунтування скарги зазначив, що слідчим слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
12.03.2021 року він звернувся до слідчого із клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. Проте, постановою слідчого від 26.03.2021 року у визнанні ОСОБА_4 потерпілим було відмовлено у зв`язку із відсутністю в матеріалаї провадження доказів на підтвердження завдання йому будь-якої шкоди.
Зазначив, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує його підзахисного у процесуальних правах.
Заявник в судовому засідання вимоги скарги підтримав, просив про її задоволення, зазначивши, що саме на орган досудового розслідування покладено обов`язок збирання доказів у кримінальному провадженні, зокрема і по спричиненню заявнику шкоди.
До судового засідання слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , не з`явилася надала заяву в якій проти задоволення скарги заперечила просила розгляд справи провести за її відсутності.
У порядку ч.3 ст.306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності слідчого.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, дійшов наступних висновків.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначені процесуальні норми, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову.
Частиною 2 ст. 365 КК України встановлено відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Відповідно до примітки 3 до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Із матеріалів скарги вбачається, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 05.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.02.2020 року справа №499/1148/18, винесеної з урахуванням положень ч.6 ст.206 КПК України, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, щодо можливого вчинення співробітниками Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області недозволених методів досудового слідства які виразились у застосуванні фізичного насильства.
12.03.2021 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).
26.03.2021 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000016 від 05.03.2020 року.
Свій висновок, щодо прийняття оскаржуваного рішення, слідчий обґрунтувала тим, що на даній стадії досудового розслідування не було здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння ОСОБА_4 будь-якої шкоди.
Слідчий суддя погоджується з зазначеним висновком слідчого та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, яка є мотивованою, та винесеною на підставі наявних на даній стадії досудового розслідування доказів у кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий суддя констатує що на даний час досудове розслідування продовжується та після вчинення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, зокрема допиту ОСОБА_4 , слідчим може бути повторно розглянуто питання про визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги вищевикладене скарга адвоката ОСОБА_3 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі ) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 26 березня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000016 від 05.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.365 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1