КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2626/2021 Головуючий у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ст. 392 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду із застосуванням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО контрольне провадження у кримінальному провадженні № 0000727 від 01.03.2015 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задоволено та продовжено ОСОБА_8 і ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 14 червня 2021 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 відмовлено.

Постановляючи рішення суд 1-ї інстанції врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення підготовчого судового засідання судом не відпали, те, що обвинуваченим інкримінується вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, і прийшов до висновку, що обвинувачені перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, та вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому, зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку, оскільки не зможе запобігти цим ризикам.

На ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 20201 року захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, у яких просять ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченим ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що клопотання про продовження запобіжного заходу було вручено ОСОБА_8 та адвокату ОСОБА_7 в день його розгляду 15.04.2021 о 16 годині, чим порушено вимоги ст. 199 КПК України.

Звертають увагу, що клопотання прокурора містить стандартний перелік ризиків, передбачених КПК України, без їх обґрунтування а також те, що наявність підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину не може слугувати підставою обґрунтування можливості переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зазначають, що на даний час ОСОБА_8 перебуває під вартою протягом понад 6 років, з 24.04.2015.

Просять врахувати, що ОСОБА_8 має місце реєстрації на окупованій території України, орендує на договірній основі квартиру у м. Києві, а також має можливість працевлаштуватися на посаді менеджера у ФОП ОСОБА_11 .

Враховуючи, що ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 не оскаржується, висновки суду в цій частині в порядку ст. 404 КПК України колегія суддів не переглядає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши виділені матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування (продовження) запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується особливо тяжкого злочину з мірою можливого покарання у виді довічного позбавлення волі, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків у справі, допит яких ще не проведено, зважаючи на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник.

Доводи апеляційної скарги про те, що докази сторони обвинувачення стосовно існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є недостатніми та не обґрунтованими, не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування ризику втечі обвинуваченого ОСОБА_8 , тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останнього під вартою, щоб завадити цьому.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4