В И Р О К
іменем України
Справа №377/199/21

Провадження №1-кп/377/22/21

17 серпня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000258 від 26.01.2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Татарбунари, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого менеджером ТОВ «САББУД ГРУП», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 01.03.2004 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, за ст. 186 ч. 2, 69, 186 ч.2, 69, 70 КК України, до 3-х років 1-ого місяця позбавлення волі, звільнений з Прилуцької ВК на підставі постанови Прилуцького міського суду Чернігівської області від 20.09.2005 року, умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 6 місяців 2 дні;

- 10.11.2009 року Оболонським районним судом міста Києва, за ч. З ст.186, ч. 2 ст.289, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 07.11.2012 року, умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 7 місяців 21 день;

- 08.12.2015 року Макарівським районним судом Київської області за ст.309 ч.З КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. 03.01.2019 року знятий з обліку по закінченню іспитового строку на підставі Постанови Славутицького міського суду Київської області від 22.12.2018 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

У С Т А Н О В И В:
Згідно висновків обвинувального акту, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин: ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідування день, час та спосіб, в неустановленому досудовим розслідуванням місці, маючи прямий умисел незаконно придбав пістолет, який належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, є самозарядним пістолетом моделі «VZOR 70» № НОМЕР_1 калібру 7,65x17 «Браунінг», який виготовлений промисловим способом з подальшим внесенням змін в будову патронника, про що свідчать сліди грубої механічної, термічної обробки. Даний пістолет придатний до стрільби.

Крім того, придбав:

- 34 (тридцять чотири) патрона з маркуванням «S&B 9mmBr.C», які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 9x17К, що споряджені кулями зі свинцевим осердям. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

- 14(чотирнадцять) патронів, із них 6 (шість) з маркуванням «S&B 7,65 Вr14», 8(вісім) з маркуванням «S&B 7,65 Вr1З» - належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 7,65 «Браунінг», що споряджені кулями зі свинцевим осердям. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, які почав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.

Так, 26.01.2021 року близько 10 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , працівниками поліції проведено санкціонований обшук, в ході якого в одній з кімнат виявлено та вилучено пістолет «VZOR 70» № НОМЕР_1 калібру 7,65x17 «Браунінг».

Крім того, виявлено та вилучено:

- 34 (тридцять чотири) патрона з маркуванням «S&B 9mmBr.C», які належать до боєприпасів вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 9x17К, що споряджені кулями зі свинцевим осердям. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

- 14 (чотирнадцять) патронів, із них, 6 (шість) з маркуванням «S&B 7,65Br.14», 8 (вісім) з маркуванням «S&B 7,6 Br.13» - належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 7,65 «Браунінг», та споряджені кулями зі свинцевим осердям, які ОСОБА_4 , незаконно в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначеними патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, придбав та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується: наступники доказами, які, в судовому засіданні були безпосередньо досліджені: даними, які містяться в ухвалі слідчого судді Дарницького районного суду від 18.01.2021 року про надання дозволу на обшук; в протоколі на обшук від 26.01.2021 року та відеозапису обшуку; у постанові про визнання речовими доказами від 26.01.2021 року; у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.01.2021 року; у Витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування кримінального провадження № 0000258, відповідно до якого 26.01.2021 року були внесені відомості до ЄРДР на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень; у постановах про призначення балістичних експертиз від 26.01.2021 року та висновках балістичних експертиз від 27.01.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував свою причетність до вилученого пістолету, та патронів, вину заперечував, просив виправдати. Пояснивши, що у м. Славутичі, у Печерському кварталі винаймає квартиру АДРЕСА_3 , по договору найму. Житлове приміщення складається з однокімнатної квартири. Квартира у найом передана господаркою частково з майном, яке знаходиться у кухні, коридорі, кладовій, балконі. Тільки в кімнаті є його майно диван і телевізор. 26.01.2021 року з ранку він у квартирі був із своєю дівчиною ОСОБА_7 . Рано вранці, вони тільки прокинулись, приблизно о 6 годині 30 хвилин, хтось загрюкав у вхідні двері квартири. Дівчина вийшла з душу підійшла, подивилась у двірне вічко і повідомила, що якась жінка, мабуть сусідка, але він відповів, що так грюкати з ранку у двері можуть тільки працівники поліції. Дівчина відчинила двері, і у приміщення увірвалось декілька чоловік у касках, балаклавах, зі зброєю, його повалили на піл у кімнаті, заламали руки, одягли кайданки, він не встиг навіть одягнути штани, так весь час обшуку і перебував у спідній білизні. Деякий час ніхто нічого не пояснював, він лежав обличчям у низ нічого не бачив, а фізичні особи у балаклавах захисного кольору, пересувались по квартирі самостійно. Через деякий час його хтось попросив назватись, він лежачи на підлозі з руками які були за спиною у кайданках нічого не бачив, хто вимагав представитись. Після того як він назвався, його підняли з підлоги і чоловік стоячи перед входом у квартиру, у загальному коридорі будинку, повідомив, що це обшук. Добровільно йому не пропонували видати якісь предмети, які вони будуть шукати. При цьому інші працівники вже були у квартирі, і пересувались по квартирі без будь якого контролю. Прав йому не роз`яснили, ухвалу про обшук не вручили, на якій підставі його затримали і руки були в кайданках ніхто не повідомив. Оперативний працівник поліції, повідомив, що якщо він на себе не візьме угон автомобіля, то його чекають сюрпризи при обшуку. Він вимагав надати можливість зв`язатись з адвокатом, але йому не дозволили. У квартирі була чужа жінка, але йому так і не дозволили одягнути одяг. Його дівчина намагалась зв`язатись з адвокатом, але їй також заборонили. У прихожій (коридорі), на вході до квартири знаходиться комод, а навпроти вішалка для верхнього одягу. Слідчий оглядав комод, декілька разів відчиняв верхню шухляду, і закінчив огляд комода. А оперативний працівник відкрив верхній ящик і цілеспрямовано узяв пакет з якого дістали набої і патрони. Він попросив запросити адвоката, проте йому знову відмовили. Після чого оперативний працівник повернувся до вішалки верхнього одягу і на верхній полиці дістав пістолет. Його наполягання викликати адвоката, працівниками поліції були залишені поза увагою. При цьому він продовжував перебувати у нижній білизні і з кайданками на руках. Після довготривалого обшуку, йому дозволили одягнутись і знову одягли кайданки. Речі які у квартирі знаходили працівники поліції вони клали у пакети, але пакети ніхто не опечатував і він не підписував. Протокол про обшук ним був підписаний у приміщенні поліції, коли після обшуків у Мешкунівці, його привезли у приміщення ОСОБА_8 поліції, пізно ввечері із адвокатом якого запросили працівники поліції йому було оголошено про затримання. Проте він увес день перебував у кайданках. Звідки у квартирі, яку він винаймає узялись патрони, і пістолет йому невідомо. Це не його речі, він не знає звідки вони, хоча пакет у який були покладені набої його, їх декілька пакетів, пустих знаходились на комоді. Погано все пам`ятає, так як він себе погано почував, бо йому за місяць до обшуку зробили операцію, йому було зле, великий тиск, голова паморочилась, погано орієнтувався.

Допитана у суді свідок з боку захисту ОСОБА_9 , суду повідомила, що вона є дівчиною ОСОБА_4 , приблизно як місяць вони з ОСОБА_10 проживають у квартирі, яку винаймає ОСОБА_11 . 26.01.2021 року вранці вона була у квартирі, прокинулись, пішла в душ, оскільки хтось грюкав у вхідні двері, підійшла подивилась у двірне вічко, побачила якусь жінку. Спитала у ОСОБА_12 і відкрила двері, проте, у квартиру увірвалось декілька осіб, чоловічої статті у балаклавах, ОСОБА_12 повалили на підлогу і одягли у кайданки. Її з якимсь чоловіком закрили до кухні, хоча вона була після душу, замотана полотенцем, їй довго не давали одягнутись. Особи чоловічої статті по квартирі рухались довільно, ніхто їх не контролював, пізніше у вхідних дверях з,явилась особа яка повідомила, що обшук, при цьому ніяких прав не роз,яснили. Вимоги ОСОБА_12 і її щоб викликати адвоката, ігнорували. Вона постійно була у приміщенні, проте ніякого протоколу про обшук їй не давали підписувати.

Адвокат підсудного ОСОБА_4 , просив виправдати свого підзахисного, оскільки в судовому засіданні прокурором не надано жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 . Вважає досудове розслідування по даній справі проведено неуповноваженими на те особами (органами), а зібрані по справі докази недопустимими. Порушення які встановлені в судовому засіданні є підставою для визнання протоколу обшуку від 26.01.2021 року та інших доказів зібраних в ході даної слідчої дії недопустимими доказами.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ сторони захисту та сторони обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно з ст. ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов,язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов,язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з положеннями п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio proreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Посилаючись на вищевказану норму основного Закону України, слід зазначити, що вона закріпила в собі презумпцію невинуватості, п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принцип 36 Звіду принципів захисту всіх осіб, що піддаються затриманню або ув`язненню в будь-якій формі.

Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою, він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, правило презумпції невинуватості означає, що обвинувачений може бути визнаний винним у вчиненні злочину і покараний лише за умови, що його вина буде доведена у передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріплена в Конституції України, відображається у ст.17 КПК України, яка встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Статтею 373 КПК України врегульовано, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, судом ухвалюється виправдувальний вирок.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами. З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 761/7897/18 від 03 лютого 2021 року).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Сторона обвинувачення, обґрунтовуючи версію обвинувачення про вчинення ОСОБА_4 , злочину за ч.1 ст.263 КК України, посилається на фактичні дані, які містяться в протоколі обшуку від 26.01.2021 року, на висновки балістичних експертиз від 27.01.2021 року.

Згідно з вимогами ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За змістом ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом ч.1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення ґрунтується на тому, що підчас проведення санкціонованого обшуку в приміщенні за адресою АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено предмети схожі на пістолет та патрони.

Відповідно до ч.1. ст.104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Протокол складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце, час проведення та назву процесуальної дії;

особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);

всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);

інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;

2) описової частини, яка повинна містити відомості про:

послідовність дій;

отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;

3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:

вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;

спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;

зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.

Зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.

Якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Такій особі надається право дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу. Факт відмови особи від підписання протоколу, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови засвідчується підписом її захисника (законного представника), а у разі його відсутності - понятих.

Згідно з ч. З ст. 236 КПК слідчий, прокурор має вручити копію ухвали або оголосити ухвалу володільцю або іншій особі та вручити копію. Лише після виконання цих дій можна розпочинати обшук та відповідно обмежувати осіб у пересуванні.

Проте з переглянутого відео запису який складається із чотирьох файлів, при цьому в протоколі обшуку не зазначено, що аудіо і відеозапис обшуку зафіксовано на носії інформації, що аудіо і відеозапис додається до протоколу обшуку, яка тривалість відеозапису, вбачається, що, ОСОБА_4 було затримано співробітниками поліції ще до початку проведення обшуку з незрозумілих правових підстав, це приблизно з 06-30 годин до 07 годин ранку 26.01.2021. Хоча відповідно наданого протоколу затримання, офіційно ОСОБА_4 , був затриманий о 17 годині 26.01.2021. При цьому слідчим при здійсненні обшуку право на захист ОСОБА_4 , забезпечено не було, інших вимог передбачених ст.ст.207 - 213 КПК України слідчим дотримано не було.

З переглянутого відеозапису вбачається, що під час проведення слідчої дії - обшуку, ОСОБА_4 знаходився в кайданках, в спідній білизні, його пересування було обмежено, в тому числі можливість перебувати в тому місці де безпосередньо проводився обшук. Вимоги ОСОБА_4 , про можливість виклику адвоката, слідчим була проігнорована. До початку оголошення слідчим що це обшук в приміщенні перебувають багато людей, які в протоколі обшуку не зазначені, із-за дверей де знаходиться комод і вішалка для верхнього одягу ( де були пізніше знайдені зброя і патрони) деякий час знаходився працівник поліції. В інших приміщеннях перебували сторонні особи, які безконтрольно пересувались приміщеннями, при цьому про це в протоколі не зазначено.

Відповідно до ч.З ст.99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до змісту частини 10 статті 236 КПК та частини 1 статті 107 КПК обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо - та відеозапису.

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Запис, здійснений за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні (частина 2 статті 104 КПК).

Відповідно до ч. З ст. 105 КПК додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Згідно з ч. З ст. 106 КПК у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Згідно із частиною 6 статті 107 КПК незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

В порушення вимог ст. 104 КПК України в протоколі обшуку від 26.01.2021, дата 26 несе на собі виправлення, не зазначено та відповідно заздалегідь не повідомлено учасників слідчої дії про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувались при проведенні процесуальної дії (пп.4 п.1 ч.З ст. 104 КПК України) зазначено лише що запис на відео камеру «Панасонік» з електронним носієм, відсутність підписів осіб це також підтверджують.

В порушення ст. 105 КПК України при проведенні обшуку відеозапис процесуальної дії не було долучено як додаток до протоколу процесуальної дії та належним чином виготовлено та упаковано крім того у відповідності до ст. 106 КПК України зазначені дії є складовими слідчої дії та мали бути вчинені під час здійснення такої слідчої дії або одразу після її закінчення.

В порушення ч.З ст. 107, ч.10 ст. 236 КПК України в матеріалах справи відсутній оригінальний примірник технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії обшуку від 26.01.2021, а про наявний не можна стверджувати, що він є дійсним записом даної слідчої дії.

Згідно ч. З ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості зокрема про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання), описова частина протоколу повинна містити відомості про послідовність дій.

Проте, як вбачається, при проведенні обшуку приймали участь кілька оперативних працівників, передбачені законом відомості про них відсутні в протоколі, при цьому в ухвалі про надання дозволу на обшук, дані дії доручені слідчим, в той же час із відеозаписів вбачається, що обшук здійснює оперативний працівник, офіційно протокол ніхто не веде, зазначено що виявлені речі, проте відсутні відомості саме в якому місці житлового приміщення вилучені речі, послідовність дій під час проведення обшуку і вилучені речі не відповідають послідовності дій і переліку речей зазначених в протоколі обшуку. З переглянутого відеозапису вбачається, що у коридорі біля вхідних дверей у комоді знайдені патрони, а навпроти на полиці вішалки для одягу знайдено пістолет, проте в протоколі обшуку не зазначено, в якому саме місці житлового приміщення знайдено дані речі. В обвинувальному акті слідчий зазначив що пістолет і боєприпаси знайдені в одній із кімнат житлового приміщення де проживає ОСОБА_4 , тобто дані зазначені у обвинувальному акті не відповідають фактам які встановлені судом. При цьому судом було встановлено, що дане житлове приміщення знаходиться у власності іншої особи, більша частина речей належить саме власнику даного житлового приміщення, в тому числі комод і вішалка з полицею для верхнього одягу належить власнику житлового приміщення. Судом зроблено висновок, що протокол обшуку повністю не відповідає вимогам ст.104 КПК України.

За змістом ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, під час судового розгляду кримінального провадження покладається на прокурора.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок спростовувати його показання, довести суду, що такі показання надаються з метою уникнення кримінальної відповідальності. Проте, будь - яких інших доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України не надано, його провина поза розумним сумнівом не доведена.

Кожне з наведених порушень при складанні даного протоколу обшуку є підставою для визнання протоколу обшуку від 26.01.2021 року в ході даної слідчої дії недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 96 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Тому суд приходить до висновку щодо неможливості посилатися на протокол обшуку як на доказ вини обвинуваченого.

Крім того судом проаналізовано пакет процесуальних документів які долучені до матеріалів справи і зі слів обвинувачення підтверджують провину ОСОБА_4 , проте суд не може погодитись з висновками обвинувачення, так як при прийнятті даних процесуальних документів грубо порушено кримінально-процесуальне законодавство. Так Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 26.01.2021 року прокурор Київської місцевої прокуратури №2 досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні доручив СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Виносячи Постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 26.01.2021 року прокурор перевищив повноваження надані йому КПК України та визначив орган досудового розслідування з порушенням вимог ст. 218 КПК України. Оскільки за приписами ч.1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно витягу з ЄРДР, постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження та всіх наступних процесуальних документів (повідомлення про підозру, обвинувальний акт ) 26.01.2021 близько 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_4 було виявлено та вилучено пістолет та патрони (боєприпаси), а ОСОБА_4 , відповідно підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Досудове розслідування зазначеного кримінального правопорушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 218 КПК України мало здійснюватись слідчим (групою слідчих) Відділення поліції №2 (м. Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, а не слідчими СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

Підслідність кримінальних проваджень, як предметна так і територіальна визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст.ст. 216, 218 КПК України. Натомість згідно ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Отже, можливість самостійно визначати орган досудового розслідування прокурором обмежена нормами КПК України, і змінити визначену законом підслідність можливо лише у визначених законом випадках та у відповідному порядку.

На підтвердження повноважень слідчих та процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні містяться, відповідно, Постанова про створення групи слідчих від 26.01.2021 за підписом начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 та Постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.01.2021 за підписом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_14 .

Відповідно ч.2 ст.39 КПК України Керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Відповідно ч.1 ст.37 КПК України Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду наведених в постанові від 22.02.2021 по справі № 754/7061/15, за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Зазначений висновок, за аналогією, може бути застосований і щодо визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Постанова про створення групи слідчих від 26.01.2021 за підписом начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 та Постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.01.2021 за підписом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_14 , містять відомості, що не могли бути відомі на момент винесення зазначених постанов - отже станом на 26.01.2021 їх не існувало, а відповідно слідчі та процесуальні дії проведені слідчими та процесуальними керівниками проведені без наявних у них повноважень - тобто незаконно, а зібрані докази недопустимими.

В зазначених постановах, як встановлені факти, зазначаються відомості про виявлення та вилучення: «34 патрони з маркуванням «S&B 9mmBr.C» які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами 9х17К, споряджені кулями зі свинцевим осердям, 14 патронів: 6 з маркуванням «S&B 7,65 Вг.14», 8 з маркуванням «S&B 7,65 Вг.13» - належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї є пістолетними патронами калібру 7,65 «Браунінг», що споряджені кулями зі свинцевим осердям.» При цьому згідно протоколу обшуку від 26.01.2021, постанови про призначення балістичної експертизи та супровідного листа до неї вилучались та передавались на експертизу 47 металевих предметів схожих на набої (хоча експерти зазначають що надійшло 48). Всі ж нібито встановлені в постановах факти були встановлені лише згідно висновку балістичної експертизи від 27.01.2021, а отже жодним чином не могли бути відомі 26.01.2021 року коли складалась Постанова про створення групи слідчих від 26.01.2021 та Постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.01.2021.

Таким чином враховуючи, що органи прокуратури та досудового розслідування діяли поза межами наданих їм процесуальним законом повноважень, на підставі ст. 87 КПК отримані у результаті відповідних слідчих дій докази є недопустимими.

Проаналізувавши документи які надані обвинуваченням як докази вини ОСОБА_4 , суд дійшов висновку що документи кримінального провадження містять в собі інформацію, що не була відома на зазначений момент їх підписання, така інформація міститься в Постанові про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 26.01.2021 року, постанові про створення групи слідчих від 26.01.2021 за підписом начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , Постанові про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.01.2021 за підписом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_14 , Дорученні про проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_15 від 26.01.2021, Повідомленні про початок досудового розслідування слідчого ОСОБА_15 від 26.01.2021. У всіх зазначених документах міститься інформація, яка могла стати відомою лише після ознайомлення з висновками балістичних експертиз від 27.01.2021.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Кожне з наведених порушень є підставою для визнання протоколу обшуку від 26.01.2021 року та інших доказів зібраних в ході даної слідчої дії недопустимими доказами, що неодноразово підтверджувалось висновками Верховного Суду при розгляді інших кримінальних справ.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не спростовані доводи сторони захисту про недопустимість доказів.

Інші досліджені в судовому засіданні документи сторони обвинувачення не містять фактичних даних, які б підтверджували вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки висновки балістичної експертизи самі по собі, підтверджують що надані їм на дослідження об,єкти є пістолетом та бойовими припасами, проте це не є доказом, що ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України.

За змістом ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Судом в умовах змагальності сторін досліджені в повному обсязі усі докази, надані стороною обвинувачення, проте належних та допустимих, переконливих доказів, які б були достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України стороною обвинувачення суду не надано і можливість збирання доказів вичерпана, що визнано учасниками судового провадження, які підтвердили відсутність у них інших доказів і доповнень до судового розгляду. Таким чином, версія обвинувачення ґрунтується на припущеннях і суперечить положенням ч.3 ст.62 Конституції України, що тлумачиться судом на користь обвинуваченого.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , має бути виправданим за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Згідно з правилами ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При розгляді справи судом з,ясовано, що Постановою старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві майором поліції ОСОБА_16 , 26.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0004671 відомості щодо якого внесено до ЄРДР за ч.3 ст.289 КК України вилучені під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 речі та предмети, зокрема: металевий предмет схожий на вогнепальну зброю (пістолет) VZOR 70CAL 7,65 з маркуванням на затворі НОМЕР_1 та металевий предмет схожий на магазин, які поміщені до спец пакету ЕХР0237530; два металевих предмети схожих на магазини які поміщено до спецпакету ЕХР0237525; 47 металевих предметів схожих на набої маркуванням 7,65 SYB 14 поміщено до спецпакету ЕХР02337524; кобуру коричневого кольору поміщено до спецпакету ЕХР0384116 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню 0004671. Вказані речі передані на зберігання до кімнати збереження речових доказів Дарницького УП. При цьому доказів, що вищезазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000258 від 26.01.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, суду не надані. Тому у даному судовому засіданні питання відповідно до речових доказів не може бути вирішено, так як прокурором не надано доказів, що вилучені пістолет і патрони які надані для проведення балістичних експертиз, є речовими доказами саме у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Виходячи з наведеного, в разі ухвалення виправдувального вироку, процесуальні витрати на залучення експертів для проведення балістичної експертизи, стягненню з обвинуваченого не підлягають.

Запобіжний захід до обвинуваченого у вигляді домашнього арешту в нічний час був до 26.03.2021. Відомостей і доказів про те, що ОСОБА_4 , було обрано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 181600 гривень, в матеріалах наданого кримінального провадження не надано. У супровідному листі до обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 181600 гривень, при цьому документів до обвинувального акту не долучено, в реєстрі матеріалів досудового розслідування в графі заходи кримінального провадження в ході розслідування дані відомості про обрання застави не зазначені. Суд не вбачає за можливе вирішити питання щодо повернення після набрання вироком законної сили застави відносно ОСОБА_4 , оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні необхідні для цього дані, зокрема, номер квитанції чи іншого платіжного документа про сплату застави, дані про осіб, які здійснили таку оплату, сама Постанова про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, тощо. Такі обставини не перешкоджають зацікавленим особам звернутися до суду для вирішення питання про повернення застави в порядку п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, подавши відповідні підтверджуючі документи.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_17 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 263 у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 , та виправдати.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення балістичних експертиз в сумі 1634 гривні 50 копійок, необхідно компенсувати за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України державній експертній установі, яка проводила експертизу.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1