ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/827/21 Справа № 210/4798/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 22.03.2017 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України було задоволено. Змінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року, більш м`яким, у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 28 днів. Зараховано час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими ст.72 КК України, один день тримання під вартою за два дні обмеження волі.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.06.2019 року. Під час утримання в установі виконання покарань №4 (м. Дніпро) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 04.08.2019 року відбував покарання в Держаній установі «Криворізька виправна колонія №80», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 15.12.2019 року проходив курс лікування у міжобласній лікарні, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 14.01.2020 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія №80», за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, має 1 заохочення. Працевлаштований позаштатним слюсарем банно-прального комплексу установи.
Оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, поведінку засудженого ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, він довів своє виправлення, відбув необхідну частину покарання, та має всі належні умови, передбаченні ст.82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, суд не взяв до уваги наявність стягнення, яке накладено на ОСОБА_7 у вигляді догани, оскільки, вказане порушення розпорядку дня останній допустив неумисно.

В апеляційній скарзі прокурор не погодився з даним рішенням суду. Просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що станом на 13.08.2020 року засуджений ОСОБА_7 ще не відбув половину строку покарання, призначеного судом, в тому числі за тяжкий злочин, що робить неможливим заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Вказане є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання, яке в даному випадку подано передчасно. Вивчення особи засудженого та ступеня його виправлення в даному випадку не може вплинути на зазначені судом обставини виправлення засудженого, щодо не настання передбаченого ч. 4 ст. 82 КК України моменту відбуття засудженим половини строку призначеного судом покарання.
Вказує, що в досліджених судом першої інстанції матеріалах відсутні дані про залучення ОСОБА_7 до праці, оскільки відповідно до наданої КВК №80 довідки про доходи зазначено, що засуджений до праці на виробництві не залучався, тому висновки суду про ставлення особи засудженого до праці є також необгрунтованими.
Акцентує увагу на тому, що факт наявності у засудженого ОСОБА_7 заохочення від 13.04.2020 року свідчить про наміри тимчасового виправлення засудженого, але подальше порушення режиму відбування покарання та отримання 20.10.2020 року дисциплінарного стягнення у вигляді догани не дають можливості зробити висновок про доведення засудженим свого виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму тощо.
Згідно з ч. 4 п. 2 ст. 82 заміна невідбутої частини основного покарання більш м`яким можлива після фактично відбуття засудженим не менше половину строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що на момент отримання судом клопотання засудженого ОСОБА_7 , а саме 13.08.2020 року, останній ще не відбув половину строку покарання, призначеного судом. В даному випадку це унеможливлювало заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та було самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого як передчасно поданого.
Натомість суд розглянув дане клопотання та задовольнив його, пославшись на те, що засуджений ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.
Крім того, судом не було належним чином враховано, що засуджений ОСОБА_7 з 14.01.2020 року по теперішній час відбуває покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)», за час відбування покарання характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Зокрема, відповідно до ст. 126 КВК України мав можливість отримати професійну-технічну освіту, однак останній не виявив бажання бути залученим. Крім того, адміністративною комісією ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» взагалі не розглядалось питання про можливість застосування до ОСОБА_7 ст. 82 КК України у зв`язку із тим, що засуджений ще не відбув половину строку покарання, призначеного вироком суду.
Також під час проведення судового розгляду вказаного клопотання представником установи Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» було зазначено, що засуджений 20.10.2020 року отримав дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення розпорядку дня, яке на час розгляду клопотання судом не погашено, однак суд вирішив не взяти до уваги наявність цього стягнення, зазначивши, що вказане порушення розпорядку дня останній допустив неумисно.
За таких обставин колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, що на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин.
Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким - залишенню без задоволення як необгрунтованого та передчасно поданого.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4