ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Крим.провадження №642/3994/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/867/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.212 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11-кп/818/867/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.1 ст.212 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасовано кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.212 КК України - закрито.

В апеляційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що суд у підготовчому судовому засіданні, закриваючи провадження щодо ОСОБА_7 без дослідження доказів, дійшов висновку про те, що обвинувачений в період з 2005 року по 2009 року умисно ухилився від сплати до Державного бюджету України податку на доходи фізичних осіб у сумі 501 932, 90 грн. та послався на висновки судових експертиз Харківської НДПІ імені засл. Проф. М.С. Бокаріуса, які на думку сторони захисту є недопустимими. Наголосив, що обвинувачений заперечував проти закриття провадження на підставі п.4 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки це не є реабілітуючою обставиною, а тому погіршує становище обвинуваченого, який є невинуватим у вчиненні злочину, який йому інкримінується. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону не позбавлені підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Згідно ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:

1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;

2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;

3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;

4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення;

5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме;

6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням;

7) чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку;

7-1) чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру;

7-2) чи є підстави для виплати винагороди викривачу і, якщо так, у якому розмірі та в якому порядку;

8) чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності;

9) чи є підстави для застосування до обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України;

10) чи слід у випадках, передбачених статтею 96 Кримінального кодексу України, застосувати до обвинуваченого примусове лікування;

11) чи необхідно призначити неповнолітньому громадського вихователя;

12) що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами;

13) на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі;

14) як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції у порушення вимог ст.314 КПК України під час проведення підготовчого судового засідання у мотивувальній частини ухвали визнав встановленими фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 вищевказаного злочину, а також фактично зробив висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у тому, що він у період з 2005 року по 2009 рік умисно ухилився від сплати до Державного бюджету України податку на доходи з фізичних осіб у сумі 501 932, 90 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.

Разом з тим зі змісту вищенаведених вимог закону слідує, що встановлення фактичних обставин вчинення злочину, а також винуватості особи у вчиненому злочину виходить за межі повноважень суду передбачених ст.314 КПК України та допускається лише під час постановлення вироку на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

До того ж, суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали, у порушення вимог ст.94 КПК України, а також передбаченої п.16 ч.1 ст.7 КПК України такої загальної засади кримінального провадження як безпосередність дослідження доказів, послався на висновки експертиз Харківської НДПІ імені засл. Проф. М.С. Бокаріуса, які не були дослідженні під час підготовчого судового засідання.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - є підставами для скасування ухвали.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки ці обставини були визнанні судом встановленими без їх дослідження і про їх дослідження учасники судового розгляду в апеляційні скарзі клопотань не заявляли.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбачених п.п.2, 10, 16 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження щодо законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження показань, речей і документів, ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: