Справа № 524/5571/17
Провадження № 1-кп/524/26/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1)27.06.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 185 ч.2, ст.. 186 ч.2 КК України до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі. 29.05.2013 року звільнений із Божківської ВК згідно ухвали Полтавського районного суду від 21.05.2013 року умовно-достроково на невідбуту частину строку 10 місяців 6 днів.

2)07.10.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 186 ч.2 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч. 1,2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2017 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_13 перебуваючи в приміщенні бару «Шериф»,який розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, проспект Свободи, 22 «в», під час спілкування із потерпілим ОСОБА_10 , на грунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_13 маючи умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар правою рукою зжатою в кулак в область лівої сторони обличчя (лівого ока), чим заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді обширного проникаючого поранення корнео-склерального з випадінням внутрішньої оболонки , травматичний гемофтальм і гіфема лівого ока, яка утворилось від дії тупого предмету і по ступеню тяжкості згідно висновку експерта № 549 від 10.07.2017 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до втрати функції органу (ока) більш чим на одну третину .

14.10.2018 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_13 перебуваючи біля бару «Шериф», який розташований за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, проспект Свободи, 22 «в», під час спілкування із потерпілим ОСОБА_14 раптово на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_13 маючи умисел на умисне заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень наніс останньому один удар правою рукою в ліву частину обличчя, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді синця навколо лівого ока з переходом на скроневу, вилицеву, щічну та завушну ділянки зліва; забою лівого очного яблука; розриву зовнішньої спайки повік та відриву медіального краю нижнього повіка лівого ока; крововиливу в м`які покрови голови в лобно- скронево-завушній ділянці зліва; перелому носової кістки зліва, передньої стінки лівої гайморової пазухи, нижньої та медіальної стінок лівої орбіти з переходом в передню черепну ямку зліва; крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку; крововиливів в речовину головного мозку лобної долі лівої півкулі, яка по ступеню тяжкості стосовно живої людини згідно висновку експерта № 889/1 від 14 грудня 2018 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

15 жовтня 2018 року, із заподіяними ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями, ОСОБА_14 було госпіталізовано до КНМП ЛІЛ «Кременчуцька», де 23 жовтня 2018 року о 22 год. 40 хв. , від заподіяних ОСОБА_9 крововиливів під оболонку та в речовину головного мозку, які виникли в результаті травми голови, настала смерть ОСОБА_14 .

Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково і пояснив , що вину за ст. 121 ч.1 КК України визнає частково , за ст.. 121 ч.2КК України вину не визнає . По факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 пояснив, що дату та час подій він не пам`ятає, повертався з роботи, з нічної зміни та зайшов в бар «Шериф», щоб привітати друзів та випити чаю. Увійшовши до бару, він побачив компанію людей за столом, де сидів потерпілий ОСОБА_10 , декілька жінок та його знайомий ОСОБА_15 , який був винен йому гроші. Він підійшов та почав розмову з ОСОБА_15 , що не сподобалося потерпілому ОСОБА_10 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та у грубій формі попросив його відійти. Він відповів потерпілому ОСОБА_10 , що йому необхідно переговорити зі знайомим. Після цього ОСОБА_10 ще раз в грубі й формі наказав йому відійти від їх столу, але він проігнорував слова ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_10 наніс йому удар правою рукою у скроню, на що він наніс потерпілому ОСОБА_10 удар у відповідь кулаком в область ока. Від удару ОСОБА_10 впав на стіл та у нього з ока потекла кров. Після цього він пішов за серветками та водою, він та присутні почали допомагати ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_16 повела вмивати ОСОБА_10 .. Згодом вони вибачилися одне перед одним, на той час око ОСОБА_10 було в задовільному стані. Після чого він пішов додому спати, так як був з нічної робочої зміни та наступного дня мав іти на роботу у нічну зміну. Через декілька днів до нього додому приїхали працівники поліції відносно потерпілого ОСОБА_10 , він не заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Вину визнає частково, так як він не мав умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який ударив його першим та був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Він шкодує з приводу вчиненого кримінального правопорушення , не бажав настання таких наслідків, просив вибачення у потерпілого, намагався надати йому допомогу. Ніяких грошей він у потерпілого ОСОБА_10 не вимагав. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до нього про стягнення матеріальної і відшкодування моральної шкоди визнає частково. В частині відшкодування матеріальної шкоди позов визнає в повному обсязі у сумі 2709,36 грн., в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. позов не визнає. Шкоду потерпілому ОСОБА_10 не відшкодував, так як не встиг, оскільки був взятий під варту.

По факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 пояснив, що дату не пам`ятає,але це було свято «Покрова» , приблизно о 19 год. 00 хв. його дівчина ОСОБА_17 перебувала на роботі в барі «Шериф», і він перебував разом з нею. Він вийшов на вулицю запалити біля бару «Шериф», коли побачив потерпілого ОСОБА_18 , якого він знав раніше та який знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. У них розпочався конфлікт із потерпілим біля залізного смітника, на грунті чого виник конфлікт він не пам,ятає , після чого він відвів потерпілого у напрямку магазину «Браво», щоб його заспокоїти, але потерпілий не заспокоювався, тоді він ударив ОСОБА_14 долонею по губам один раз, на що останній тричі «фиркнув» в його сторону та побіг через дорогу , в напрямку де розташоване відділення «Приватбанк». Місце, де він наніс удар ОСОБА_14 освітлюється. Потерпілий ОСОБА_14 від його удару не падав , крові на ньому не було, також ніяких тілесних ушкоджень він на ньому не бачив . Вважає, що потерпілий ОСОБА_14 перебував під впливом наркотичних речовин. Після того як ОСОБА_14 пішов , він повернувся в бар «Шериф» до ОСОБА_19 . ОСОБА_14 він більше не бачив. Через якийсь час до нього приїхали співробітники поліції, які повідомили про смерть ОСОБА_14 , та запропонували проїхати з ними. Одяг, в якому він був під час конфлікту з ОСОБА_14 вилучили працівники поліції. Тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_14 від яких наступила смерть останнього він не наносив. Місце, зазначене свідком ОСОБА_20 при проведенні слічого експерименту не відповідає місцю, на якому відбувалися події, розбіжність складає приблизно 30-50 метрів, насправді зазначені події відбувалися ближче до бару. Вважає, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 нанесла група невстановлених осіб, дві чи три особи, про яких казала мати ОСОБА_14 . Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до нього про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди він не визнає , оскільки злочин він відносно ОСОБА_14 не вчиняв. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім.Скліфософського до нього про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 визнає повністю у розмірі 3095,12 грн.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у скоєному злочині, його вина підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив, що 13.05.2017 року він домовився із своєю знайомою ОСОБА_16 зустрітися та відсвяткувати день народження його онуки. Його знайома попросила, почекати її у барі «Шериф». Він 13.05.2017 року приблизно о 08 год. 30 хв. зайшов до бару «Шериф», де зустрів обвинуваченого ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_9 почав вимагати у нього гроші, суму не називав. Він повідомив обвинуваченому , що не дасть йому грошей. Їх спілкування із ОСОБА_13 продовжувалось приблизно 5-10 хвилин. Він сів за стіл і продовжив чекати на знайому. Як тільки він побачив свою знайому, він хотів встати зі столу і йти в сторону ОСОБА_16 і відразу відчув удар в око, а саме обвинувачений ОСОБА_9 наніс йому удар правою рукою в око. ОСОБА_9 стояв відносно нього з правої сторони біля парапету, який знаходиться в барі. Він пішов до вбиральні у барі, нахилився промивати око і щось випало в нього , частина ока, він вмився і поїхав додому. ОСОБА_9 намагався нанести йому ще один удар в обличчя, але він його відбив лівою рукою. В момент удару обвинувачений ОСОБА_9 стояв на ногах, а він сидів за столом. Подію бачила його знайома ОСОБА_16 та ще чоловік і жінка , яких він не знає. Його знайома ОСОБА_16 казала обвинуваченому ОСОБА_9 щоб він зупинився. В барі «Шериф» він не вживав спиртні напої, оскільки не встиг. Він не розуміє чому обвинувачений ОСОБА_9 вимагав у нього гроші. Обвинувачений ОСОБА_9 йому нічого не відшкодовував, вибачення не просив. Вдома йому донька капала око, через два дні він звернувся в лікарню , йому дали направлення у лікарню в місто Полтава, куди він і поїхав. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди він підтримує у повному обсязі. Після завданої обвинуваченим ОСОБА_9 йому травми він не працював, йому не зручно пересуватися, він постійно спотикається, втратив зір на ліву сторону. На придбання ліків ним було витрачено 2709,36 грн. Після травми змінився його уклад життя він погіршився , так як він не може нормально займатися господарством, оскільки в нього залишилось одне око, яке дуже швидко втомлюється, він тривалий час знаходився на лікуванні , до завдання тілесних ушкоджень він бачив дуже добре на два ока , а після тільки на одне око. Не наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 суворого покарання.

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що 14.10.2018 року в період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. її син ОСОБА_14 , повернувся додому. Вона відчинила двері до квартири і побачила , що він був весь у крові , з ока в нього йшла кров. Вона почала казати своєму сину ОСОБА_14 , що йому необхідно викликати швидку медичну допомогу і їхати у лікарню , на що він відмовився. Вона прикладала йому холодні компреси до ока. Наступного дня о 07 годині її син попросив її купити йому ліків, оскільки в нього дуже сильно боліла голова. Вона хотіла вийти на вулицю, щоб купити ліків, але її син ОСОБА_14 , зібрався йти самостійно, але вона проти цього заперечувала, оскільки він був сильно побитий, тоді син , ОСОБА_14 пішов разом із нею до аптеки. Вони прийшли в аптеку , вона зайшла в аптеку, а її син ОСОБА_14 залишився на вулиці. Коли вона вийшла із аптеки, то побачила , як ОСОБА_14 почав крутитися навколо своєї осі, в нього підкошувались ноги, вона підбігла його втримати, але не втримала і вони вдвох впали на землю. Потім в її сина почався епілептичний припадок, яких до цього в нього не було. ОСОБА_14 втратив свідомість, почав хрипіти та впав на асфальт. Поруч проходила сусідка, яку вона попросила викликати швидку медичну допомогу. Сусідка забігла в аптеку і провізор викликала швидку медичну допомогу.Карета швидкої медичної допомоги приїхала приблизно через 5 хвилин. Епілептичний припадок у сина продовжувався приблизно дві хвилини. Лікарі швидкої медичної допомоги почали запитувати у її сина його ім`я, але він не зміг їм відповісти. Лікарі почали казати, що в її сина , ОСОБА_14 епілептичний припадок та забрали його і відвезли до третьої міської лікарні. У лікарні її сина ОСОБА_14 почали оглядати лікарі, міряли тиск, намагалися зробити ЕКГ, але цього зробити не вдавалося, оскільки ОСОБА_14 дуже сильно трусило. Сина переклали у коляску і направили на рентген черепа. Після того, як був зроблений знімок, медичні сестри відвезли його у відділення нейрохірургії. За цілий день знаходження сина у лікарні йому поставили лише одну крапельницю. Вночі приблизно о 01 год. 30 хв. її сина терміново почали переводити у реанімаційне відділення, оскільки він впав у кому. В реанімації її син перебував 8 днів, на 9 день її син, потерпілий ОСОБА_14 помер. 16.10.2018 року її сину зробили МРТ і поставили діагноз: субарахноїдальний крововилив. Поки він перебував у реанімаційному відділенні в нього повторювались епілептичні напади . З приводу обставин бійки, їй відомо що її син , ОСОБА_21 під час відбування покарання у вигляді позбавленні волі у Кременчуцькій виправній колонії № 69 винен був комусь грошові кошти у розмірі 600 грн. Напередодні бійки ОСОБА_14 на мобільний телефон постійно приходили повідомлення «Возьми трубку» і всілякі погрози. На скільки їй відомо, обвинувачений ОСОБА_9 хотів провчити її сина за те що останній не повертає борги, хоча ОСОБА_14 за день-два до події перерахував 300 грн. на рахунок, як частину боргу. Її син ОСОБА_14 раніше був знайомий із обвинуваченим ОСОБА_9 , оскільки він купував у обвинуваченого горілку, яку останній реалізовував із бару «Шериф». Коли її син , ОСОБА_14 перебував у лікарні до нього приходив чоловік на ім`я ОСОБА_22 із прізвиськом « ОСОБА_23 », який попросив у неї мобільний телефон сина для того, щоб щось там подивитись, якийсь номер телефону, вона надала мобільний телефон сина , і хлопець на прізвисько « ОСОБА_23 » через 7-10 хвилин повернув його. Коли її син в лікарні побачив чоловіка на прізвисько « ОСОБА_23 » , він злякався, і сказав їй три слова «Он там был». Потім приблизно через два дні чоловік з прізвиськом « ОСОБА_23 » приходив до неї додому і цікавився станом здоров`я її сина . Про те що саме ОСОБА_9 наніс її сину ОСОБА_14 тілесні ушкодження ій казали люди у дворі, хто саме вона їх не знає. Їй повідомили, що її сина наздогнали у подвір`ї жилого будинку та побили ще раз, однак вона не може повідомити хто саме. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди вона підтримує у повному обсязі. Нею на лікування сина було витрачено 10 000 грн., що підтверджується квитанціями . На поховання сина нею було витрачено 20000 грн. Також вона планує поставити сину пам,ятник на цвинтарі , який коштує 10000 грн. Моральна шкода виявилась в тому що після смерті сина змінився уклад її життя , вона втратила свого рідного сина, годувальника свої сім`ї , в неї погіршився стан здоров`я, вона хворіє на цукровий діабет, з`явилася гіпертонія. Після втрати сина вона кожного дня плаче, не спить ночами, вона стала дуже нервовою. Просить суд у відшкодування ій моральної шкоди стягнути з обвинуваченого на її користь 100 000 грн. Просить призначити обвинуваченому максимально суворе покарання.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка у судовому засіданні пояснила , що 13.05.2017 року приблизно о 07 год. 30 хв. вона разом із своїм знайомим ОСОБА_10 прийшла до бару «Шериф», який був зачинений. Вона разом із ОСОБА_10 трошки вжили алкогольних напоїв, які придбали в магазині «Оптовичок». Потім, приблизно о 08 год. 30 хв. приїхав власник бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відчинив бар і вона разом і потерпілим ОСОБА_10 сіла за столик в барі . Ще за столиком були її знайомі ОСОБА_25 і ОСОБА_26 . До столику підійшов обвинувачений ОСОБА_9 і вони попрохали його піти , але він продовжував стояти. Потім її покликала подруга на вулицю і вона вийшла і стояла біля бару. Вона чула як потерпілий ОСОБА_10 і ОСОБА_26 сварилися із ОСОБА_9 . Коли вона зайшла до бару то побачила, як ОСОБА_10 бився із обвинуваченим ОСОБА_9 . Вона і ОСОБА_25 стала поміж ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для того щоб бійка припинилася. Вона бачила, як обличчя потерпілого ОСОБА_10 було у крові , дала йому серветки і запропонувала йому пройти до неї додому вмитися , на що ОСОБА_10 відмовився. Приблизно через 15 хвилин вона із бару пішла додому, а потерпілий ОСОБА_10 залишився в барі. Відстань від столику до місця де відбувалася бійка була приблизно 10 метрів. Вона бачила , як обвинувачений ОСОБА_9 наніс один удар кулаком потерпілому ОСОБА_10 в область верхньої частини обличчя. В руках у ОСОБА_9 не було будь-яких предметів.

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором Управління патрульної поліції у м.Кременчук. У 2018 році, місяць та число він не пам`ятає, за повідомленям лікаря , приїхав на виклик у Третю міську лікарню, піднявся на третій поверх, та побачив громадянина ОСОБА_14 із матір`ю, у потерпілого на обличчі були видимі сліди тілесних ушкоджень, гематома під лівим оком . Потерпілий повідомив, що у нього виник конфлікт із ОСОБА_28 , який завдав йому тілесні ушкодження , але прізвище ОСОБА_28 не назвав. Від написання будь-яких заяв в категоричній формі відмовився. Потерпілий лежав на ліжку, не вставав. ОСОБА_29 щодо особи, яка нанесла тілесні ушкодження та обставин конфлікту потерпілий йому не повідомляв. Він спілкувався із потерпілим в палаті лікарні. Він бачив лише обличчя потерпілого, інших частин тіла і відповідно тілесних ушкоджень на інших частинах тіла він не бачив.

- показаннями свідка ОСОБА_30 , яка в судовому засіданні пояснила, що у першій половині травня 2017 року, точної дати не пам`ятає, працювала барменом у закладі «Шериф». Працювала того дня сама. У неї здійснили покупки чоловік та жінка, які пішли на літній майданчик та сіли за стіл. На майданчику були вони вдвох та ОСОБА_31 . Через деякий зайшла жінка та попросила серветки, потім зайшов чоловік весь в крові та пішов вмиватися. Вона запитувала, що відбулося, але їй не повідомили, вмилися та пішли. Коли вона знаходиться за барною стойкою, літній майданчик вона не бачить . Подія відбувалася вранці. На роботувона прийшла о 8 чи 9 годині, це були перші відвідувачі. Потерпілий із жінкою купляли пляшку горілки, об`єм не пам`ятає, після чого пішли на майданчик. Обвинувачений ОСОБА_31 прийшов до бару вже після того, як люди придбали горілчані вироби , він є постійним клієнтом бару . Коли вона бачила потерпілого та обвинуваченого ,то конфлікту між ними не було, потім вона пішла за барну стойку і не бачила що відбувалось . Про конфлікт дізналася, коли до неї підійшла жінка та попрохала серветки. Саму бійку вона не бачила, про неї дізналася пізніше. Ким були завдані тілесні ушкодження потерпілому їй не відомо. Ознак сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_9 вона не бачила. Горілчані напої замовляла жінка, рахунок оплачував чоловік. Події у барі відбулися до 11 години. Відеоспостереження на літньому майданчику бару на час події було відсутнє. Коли особи робили замовлення, тілесних ушкоджень на потерпілому вона не бачила. На час події грала музика, тому вона не чула що відбувалося на літньому майданчику. Коли ОСОБА_9 приходив у заклад, він замовляв спиртні напої, однак не вживав їх до стану сильного алкогольного сп`яніння, не буянив.

- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює в Управлінні патрульної поліції м. Кременчука , в жовтні 2018 року , із ранку надійшов виклик з Третьої міської лікарні , що поступив хворий із тілесними ушкодженнями . Вона разом із напарником виїхали за викликом до Третьої міської лікарні , побачили в палаті потерпілого із матір,ю. При розмові з потерпілим вона у нього на обличчі бачила синець і гематому , та чула із порожнини рота запах алкоголю . Потерпілий розповів , що була бійка біля магазину , але від написання заяви в поліцію він відмовився. Також потерпілий називав ім,я особи , яка завдала йому тілесні ушкодження , але вона його не пам,ятає. Нею був на ім,я командира написаний рапорт , що потерпілий відмовився написати заяву відносно особи , яка завдала йому тілесні ушкодження . На виклик у лікарню вони виїджали на наступний день після завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

- показаннями свідка ОСОБА_33 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем швидкої медичної допомоги . 15.10.2018 року о 7 год. 41 хв. надійшов виклик до швидкої медичної допомоги , був здійснений виїзд бригади до аптеки , яка розташована на 101 кварталі м. Кременчука. Прибувши на місце виклику вона побачила потерпілого із матір,ю . У потерпілого були судоми , гематома лівого ока , приглушена свідомість, вони його госпіталізували до Третьої міської лікарні. Потерпілий не казав ій хто його побив , вона робила записи до картки виклику зі слів матері , що його напередоні хтось побив . У потерпілого був епілептичний напад , був прикушений язик та вона чула запах алкоголю з порожнини рота потерпілого. На виклик вона виїджала із фельдшером ОСОБА_34

- показаннями свідка ОСОБА_35 , яка в судовому засіданні пояснила, що того дня, точну дату та час вона не пам`ятає, працювала у барі «Шериф» і зі слів працівників поліції дізналася, що у ОСОБА_36 була сварка, він вдарив особу на ім`я ОСОБА_37 . Усі обставини їй відомі зі слів працівників поліції. Після події розмовляла з ОСОБА_38 по телефону, бачила особисто, запитувала про конфлікт, на що ОСОБА_39 повідомив що дійсно вдарив потерпілого ОСОБА_40 один раз, в яку область тіла та причини конфлікту він ій не повідомив. Це відбулося після того, як про подію повідомили працівники поліції. 14 жовтня 2018 року вона працювала у закладі. ОСОБА_18 можна вважати постійним відвідувачем закладу, відносини у нього з ОСОБА_41 були нормальні. ОСОБА_9 вона характеризує як запальну особу при вживанні алкоголю, однак він не виявляв агресії. Того дня ,коли ОСОБА_42 були завдані тілесні ушкодження, ОСОБА_39 іноді виходив із приміщення бару , але не на тривалий період часу. ОСОБА_21 часто приходив до бару, він приходив завжди в нетверезому стані, постійно був на вулиці, але він не виявляв агресії . У ОСОБА_9 після суперечки із ОСОБА_43 тілесних ушкоджень вона не бачила. У ОСОБА_39 був збитий кулак, але це ушкодження з`явилося ще до суперечки з ОСОБА_43 . Слідчий приходив на роботу до неї , запитував щодо камер відеоспостереження, вона із слідчим продивлялася записи з камер. Вона зустрічалась та спільно однією сім,є проживала з ОСОБА_44 , у них є спільна дитина.

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив, що його знайомий оперативний співробітник на ім, я ОСОБА_28 зустрів його на вулиці і попрохав бути свідком в бійці, яка відбулася в районі бару «Шериф», на що він погодився. Все, що йому було відомо про події , йому розповів оперативний співробітник поліції . Жодних подій на власні очі він не бачив. Його показання , надані під час досудового розслідування це фікція. Два рази він приймав участь у слідчих діях, це були слідчий експеримент та впізнання. Обвинуваченого ОСОБА_36 він не знає. Особу, яку необхідно було впізнати йому показав оперативний співробітник поліції на ім`я ОСОБА_28 . ОСОБА_21 йому також невідомий. В протоколах, якими фіксувались проведені з ним слідчі дії він ставив тільки свій підпис . Відтворення подій на слідчому експерименті за його участю відбувалося зі слів оперативного працівника поліції ОСОБА_45 . На досудовому розслідуванні повідомляв слідчому, що був присутній на місці події, однак фактично там не був, повідомив це за проханням оперативного співробітника поліції ОСОБА_45 , якого давно знає і який зустрів його у місті. Погодився, тому що він на той час займався продажем горілки та вимушений був спілкуватися з працівниками поліції. ОСОБА_46 йому не повідомив про те, що внаслідок бійки потерпілий помер. Де перебував під час нанесення тілесних ушкоджень, не пам`ятає за плином часу. Свідків на місце проведення слідчого експерименту привезли в одній машині з ним, дівчину та хлопця. На відеозапису слідчого експерименту оперуповноважений ОСОБА_47 відсутній. В кабінет слідчого він прийшов за телефонним дзвінком ОСОБА_45 . ОСОБА_46 повідомив, що йому будуть пред`являти фотознімки , та повідомив, що друга або третя фотографія на ній зображено особу на ім`я ОСОБА_28 . Потім коли вони виїжджали на місце проведення слідчого експерименту, ОСОБА_46 інструктував в машині щодо обставин бійки. Про те, що казати в кабінеті слідчого, ОСОБА_46 розповів в машині, коли забирав його із дому. В кабінет слідчого його завів ОСОБА_46 . Перед цим йому подзвонив ОСОБА_46 та повідомив, що треба з`явитися до слідчого та підвіз його до відділення поліції.

- показаннями свідка ОСОБА_48 , який в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді старшого слідчого слідчого відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Ним здійснювалося досудове розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Одним із свідків по даному кримінальному провадженню був ОСОБА_20 , який був встановлений оперативними підрозділами. Він був допитаний по факту нанесення тілесних ушкоджень, а також проводився слідчий експеримент за його участю. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_20 в кабінеті розповів обставини, які йому відомі, потім за згодою свідка була здійснено виїзд на місце події. На місці події біля магазину «Браво» ОСОБА_20 повідомив, що обставини відповідають тим, які були на момент події, і повідомив що на місці події було дві особи, яких він впізнав як ОСОБА_49 та ОСОБА_40 . ОСОБА_39 наніс ОСОБА_50 один удар правою рукою, від якого ОСОБА_51 не впав, після цього ОСОБА_20 пішов далі, і наступні події не бачив. Було складено протокол і проведено експертизу. Зі свідком ОСОБА_20 було проведено допит, впізнання за фотознімками і слідчий експеримент. ОСОБА_52 був присутній при проведенні слідчого експерименту. Свідок ОСОБА_20 повідомляв, що він раніше судимий. З ОСОБА_20 познайомився при проведенні слідчих дій. Показання ОСОБА_20 надавав добровільно. Про приїзд ОСОБА_20 йому повідомило ймовірно керівництво, однак вказати на конкретну особу він не може. Особисто виклик свідка ОСОБА_20 до поліції він не здійснював. Відстань між магазином «Браво» та баром «Шериф» близько 50 метрів. ОСОБА_20 стверджував, що він був знайомий з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . Слідчий експеримент було проведено після допиту та впізнання. Поняті були залучені оперативними співробітниками. Оперуповноважений ОСОБА_47 був залучений як технічний спеціаліст. Знайомі чи ні свідок ОСОБА_53 із ОСОБА_54 йому невідомо. Згодом він повідомив учасникам , що помилився, і оперуповноважений ОСОБА_46 був залучений як статист. Протокол слідчого експерименту був складений після проведення слідчої дії в кабінеті. На слідчий експеримент свідок ОСОБА_53 з`явився за викликом когось із працівників поліції , ким і як здійснювався його виклик йому невідомо. Наскільки йому відомо, дружніх або конфліктних відносин у ОСОБА_49 з ОСОБА_55 не було. Слідчий експеримент розпочався в кабінеті слідчого за адресою: м.Кременчук, вул. 29 вересня, буд.6. при проведенні слідчого експерименту статист ОСОБА_46 не підказував нічого свідку ОСОБА_56 , що зафіксовано відеозаписом. Відеофіксацію допиту свідка ОСОБА_20 він проводив самостійно. З приводу обмови свідком ОСОБА_55 обвинуваченого ОСОБА_9 йому нічого не відомо.

- показаннями свідка ОСОБА_57 , який в судовому засіданні пояснив, що зі свідком ОСОБА_58 він прогулювався по скверу імені Бабаєва м.Кременчука , та проходили поруч із відділенням поліції, з якого вийшов чоловік і запропонував їм бути понятими. Вони зайшли до відділення поліції, на другий чи третій поверх райвідділку, де був слідчий, судмедексперт - жінка та чоловік, який знімав, а також свідок ОСОБА_59 та він. Сторонніх осіб у кабінеті не було. Вважає, що особа була експертом, так як вона задавала питання, а слідчий занотовував відповіді. Свідок представлявся при них, називав анкетні дані. Чи вівся протокол у письмовому вигляді, не пам`ятає. Після допиту свідка усі присутні сіли в машину і поїхали до зупинки «Водоканал», де особа розповідала про обставини справи, потім вони проїхали на місце вчинення правопорушення, де особа показала обставини вчинення цього правопорушення. Особа усі показання надавала самостійно і добровільно. Особа представлялася, слідча дія фіксувалася відеозаписом. Особа показала, що удар обвинувачений наніс потерпілому один, в обличчя біля носу. На місце події їх проводив свідок. Свідка попереджали за відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Свідок зазначав про якийсь конфлікт між особами, між якими відбулася бійка, та зазначав, що він знає когось із осіб, між якими відбулася бійка, йому здається, що він знав потерпілого. Особа, яка їх запросила, супроводжувала учасників слідчої дії до місця події, була за кермом автомобіля. Слідчий експеримент відбувався у вечірній час доби. Видимість була добра, так як на зупинці «Водоканал» було освітлення. Його батько ОСОБА_60 , працівник поліції. До Кременчуцького відділення поліції його запросили , коли він із дівчиною йшов по вулиці. Чи підпорядковувалися учасники слідчих дій його батьку, йому невідомо. Свідок ОСОБА_20 знаходився в адекватному стані, запаху алкоголю він від свідка не відчував. На місці події свідок показав, де стояв він, обвинувачений і як наносився удар. Протокол він підписував на зупинці «Водоканал», протокол був в письмовому вигляді. Йому здається, що протокол був написаний від руки, але точно не пам,ятає . Чи підписував він друкований протокол теж не пам`ятає. Свідок ОСОБА_59 на теперішній час його дружина, станом на 25 жовтня 2018 року вона ще дружиною йому не була. Особа, яка їх запросила до відділення поліції, була у формі, звання повідомити не може. Після проведення слідчого експерименту більше до відділення поліції не приходив. Слідчий з собою ноутбука та пристрою для друку не мав під час проведення слідчого експерименту. Особа, яка запросила його та ОСОБА_61 до райвідділку, провела його до кабінету і пішла. Чи писав слідчий протокол в кабінеті не пам`ятає. При проведенні слідчого експерименту з технічних пристроїв була лише камера. Відеозапис розпочався в кабінеті, потім переривався, і продовжився на зупинці «Водоканал». Протокол він підписував на вулиці, тримаючи в руках. Протокол зачитували перед тим, як вони його підписали. Протокол зачитував слідчий. Того дня направлявся до закладу «Белфаст», який знаходиться за рухом маршруту «3Б» у м.Кременчуці.

- показаннями свідка ОСОБА_62 , яка в судовому засіданні пояснила, що була присутня при тому, як свідок із призвіщем на літеру «Р» в ході слідчого експерименту показував дії підозрюваного на зупинці «Водоканал», біля бару. Показував, як нападник наносив удари. Перед цим зі свідком ОСОБА_63 гуляли по скверу та проходили поруч із райвідділком поліції до кафе, назву якого вона не пам`ятає, та біля райвідділку їх попросили бути понятими, на що вони погодилися. Події спочатку відбувалися в кабінеті слідчого , після чого вони поїхали на зупинку «Водоканал». Слідчий експеримент фіксувався на відеокамеру. До свідка заходи примусу не застосовувалися, свідок надавав показання добровільно. Батько свідка ОСОБА_57 працює у поліції. На місці події свідок ОСОБА_20 показував розташування осіб. Удар наносився обвинуваченим один, рукою в область голови потерпілого . Після слідчого експерименту вони пішли до гуртожитку. Протокол слідчого експерименту був надрукований, підписували вони його у відділенні поліції . В поліції з приводу цієї слідчої дії перебувала один раз. Чоловік, який запрошував до райвідділу поліції , був у формі, потім він приймав участь у проведенні слідчого експерименту. Свідок показував механізм нанесення ударів на живій людині. Коли вони зайшли до кабінету слідчого, там був присутній свідок та інші особи, яких вона бачила вперше, загальною кількістю 3-4 особи, чоловіки і одна жінка, яка була судмедекспертом. Свідку ОСОБА_20 жодна особа підказок не надавала, він все показував самостійно. На місці проведення слідчого експерименту у слідчого ноутбуку або пристрою для друку не було. Слідча дія розпочалася у пізній час доби, на вулиці вже було темно. Ймовірно, це було о 18 годині 27 хвилин. Це було в кінці зими або на початку весни. Протокол, який наявний в матеріалах справи, дійсно підписаний нею. Слідчий оголошував учасників слідчої дії, але за плином часу вона не пам`ятає цих осіб. На місце відтворення їхали машиною, здається не однією. Вона їхала зі свідком ОСОБА_63 та працівниками поліції. У якій машині їхав свідок ОСОБА_20 вона не пам`ятає. На відеозаписі слідчого експерименту зображена вона, у тому числі і на місці події зупинці громадського транспорту «Водоканал» у м.Кременчуці.

- показаннями експерта ОСОБА_64 , який в судовому засіданні пояснив, що згідно висновку експерта №889/2 показання свідка ОСОБА_20 відповідають об`єктивним судово-медичним даним та тілесним ушкодженням, встановленим згідно висновку №889/1 у потерпілого ОСОБА_14 . У висновку експерта №889/3 наявна помилка, вірним слід вважати «Покази ОСОБА_9 можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень». Смерть потерпілого знаходиться в прямому причинному зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями. З урахуванням локалізації не виключається можливість того, що ушкодження у потерпілого ОСОБА_14 могли утворитися внаслідок однократної ударної дії. До смерті потерпілого відповідно до висновку експерта №889/1, призвели крововиливи під оболонку та в речовину головного мозку, які виникли в результаті травми. Експерт, який досліджував труп потерпілого, не досліджував об`єм та правильність медичних маніпуляцій, так як це не належить до його компетенції. Тілесні ушкодження , які були встановлені у потерпілого ОСОБА_14 могли утворитися при ударі основою долоні в область обличчя. Зазначені тілесні ушкодження могли бути завдані потерпілому 13 жовтня 2018 року. Черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, тому потерпілий міг втратити свідомість, після чого міг настати «світлий проміжок часу», під час якого він міг самостійно пересуватися, в подальшому при наростанні кровотечі наставала втрата свідомості та потерпілий втрачав можливість вчиняти дії. Розмежувати тілесні ушкодження завдані потерпілому ОСОБА_14 неможливо, так як це є прояви однієї травми. Причиною смерті ОСОБА_14 є крововиливи під оболонку та речовину головного мозку, які виникли внаслідок травми голови. Вживання алкоголю великого впливу на перебіг черепно-мозкової травми не має, однак могло впливати на перебіг травми в незначному обсязі, а саме спричинити збільшення часу кровотечі. Щодо наркотичних речовин, то вони значного впливу на перебіг не мають. Також тілесні ушкодження могли утворитися у потерпілого ОСОБА_14 від одного удару кистю руки, як це відображено на відеозаписі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 . Від однократної ударної дії можливе виникнення множинних крововиливів, їх виникнення залежить від сили ударної дії. Життя особи можливе за наявності таких ушкоджень, що має місце в даному випадку. За вищевказаних тілесних ушкоджень особа могла втратити свідомість короткочасно, не виключається можливість виникнення епілептичних нападів . Не виключається можливість того, що особа після отримання тілесних ушкоджень могла самостійно рухатися та вчиняти дії. Від даних тілесних ушкоджень могла бути крововтрата внаслідок значної носової кровотечі, яка утворилася через пошкодження кісток носу. При падінні з висоти власного росту виключається отримання таких тілесних ушкоджень. При постановленні висновку експерта первинна медична документація не досліджувалася. Питання правильності проведення лікування відноситься до компетенції комісійної судово-медичної експертизи, тому ним вони не досліджувалиь. Тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 завдані практично одномоментно, в один проміжок часу.

- показаннями свідка ОСОБА_65 , який в судовому засіданні пояснив, що знав потерпілого ОСОБА_14 , так як він працював дільничним інспектором на мікрорайоні, де проживав ОСОБА_14 . Також знає його матір приблизно з 2007 року. Йому відомо, що ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер. Під час проведення оперативно-розшукових заходів він відпрацьовував бар «Шериф», і під час опитування клієнтів та працівників було встановлено свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що бачив бійку неподалік від бару «Шериф». Після цього його було доставлено до слідчого та допитано в якості свідка. Він самостійно доставив свідка до слідчого, де ОСОБА_20 розповідав те, що бачив добровільно та слідчим було проведено слідчий експеримент. Він приймав участь у слідчому експерименті, під час якого обставини події вказував сам ОСОБА_20 . Власну роль під час слідчого експерименту не пам`ятає , але пам`ятає що був присутній. Свідок ОСОБА_20 до даної ситуації йому був невідомий. Записи з камер відеоспостереження бару «Шериф» не оглядав, так як вони не збереглись. Свідок ОСОБА_20 вказував обставини події самостійно. Слідчий експеримент фіксувався на відеокамеру. Свідка ОСОБА_20 було встановлено в ході оперативних заходів, однак ким точно він не пам`ятає. ОСОБА_20 був в районі бару «Шериф» та повідомив, що бачив бійку. Допит проводився під протокол. Виїхати на місце відтворення події запропонував слідчий. Він бачив процес слідчого експерименту, був за кермом автомобіля. При проведенні слідчого експерименту зйомку відеокамерою проводив експерт-криміналіст. Понятих запрошував не він, зазначених понятих він особисто не знає. Протокол відтворення заповнювався вручну, на місці, поруч з баром «Шериф», особисто слідчим. Поняті розписувалися на місці. Особу свідка ОСОБА_20 встановили за базою даних «Армор», після чого його було допитано та доставлено до слідчого. Обставин доставки свідка ОСОБА_20 не пам`ятає через плин часу. Чи приймав він участь у слідчому експерименті в якості статиста, не пам`ятає. Вважає, що згідно вимог кримінально-процесуального законодавства міг приймати участь у слідчому експерименті в якості статиста. Володимир ОСОБА_66 був його керівником в минулому, станом на 2018 рік Котляр вже не був його керівником . Слідчим під час проведення слідчого експерименту називалися прізвища учасників. Біля відділу поліції є кафе, у підвалі, точну назву його не пам`ятає. Вплив на свідка ОСОБА_20 під час слідчого експерименту він не здійснювався. З приводу того, що він підмовив свідка ОСОБА_20 надати неправдиві показання слідчому , то це не відповідає дійсності. І такого не було . Раніше він із свідком ОСОБА_20 знайомий не був. Обставини проведення слідчого експерименту не пригадує через плин часу. В його машині до місця проведення слідчого експерименту їхав слідчий, спеціаліст, який знімав на камеру та судово-медичний експерт на призвіще ОСОБА_67 . Де їхали поняті він не пам`ятає. Так як усі не вміщалися в один автомобіль, вони їхали двома службовими автомобілями.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєному кримінальному правопорушенні , передбаченому ст. 121 ч.1, 2 КК України підтверджується дослідженими судом доказами , а саме :

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 від 25.10.2018 року, із якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 розповів та показав на місці події , як саме були нанесені тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_9 його знайомому Аскеру (а.с.1-3 т.3).

- протоколом огляду від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_20 , в якому зазначено, що за повідомленням свідка ОСОБА_20 саме в таку куртку був одягнений чоловік, якого він бачив 13.10.2018 року, у вечірній час, біля кафе-бару «Шериф», який наніс удар кулаком правої руки по обличчю іншому чоловікові. (а.с. 4- 5 т.3)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_20 , з якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 впізнає особу, яка 13.10.2018 року біля кафе «Шериф» вдарила іншого чоловіка, по віку близько 35 років, формі і рисам обличчя повне обличчя, темний колір волосся. ОСОБА_20 впізнає особу на фото №1, який 13.10.2018 року біля кафе «Шериф» вдарив іншого чоловіка, якого ОСОБА_20 знає як Аскера. Згідно довідки до протоколу впізнання від 25.10.2018 року на фотознімку №1 зображено ОСОБА_9 (а.с.6-7, 11 т.3)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_20 , з якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 впізнає особу, якого 13.10.2018 року біля кафе «Шериф» вдарив інший чоловік. Впізнає особу за віком приблизно 35 років, формі і рисам обличчя, темному кольору волосся. Згідно довідки до протоколу впізнання від 25.10.2018 року на фотознімку №1 зображено ОСОБА_14 (а.с.8-10 т.3)

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.05.2017 року, проведений із потерпілим ОСОБА_10 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_68 впізнає на фото №2 за рисами обличчя, зачіскою особу, яка завдала йому тілесні ушкодження. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2017 року, на фотознімку під номером «2» зображений ОСОБА_9 (а.с.23-26 т.3)

-висновком експерта №549 від 10.07.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі з урахуванням даних медичної документації у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: обширного несвіжого проникаючого поранення корнево-склерального з випадінням внутрішньої оболонки, травматичний гемофтальм і гіфема лівого ока, яке утворилося від дії тупого предмету, і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до втрати функції органа (ока), більш чим на 1/3. (а.с.27-28 т.3)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого потерпілим вказано місце та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 (а.с.29-34 т.3)

- висновком експерта №597 від 17.07.2017 року за результатами проведення слідчого експерименту, згідно якого показання потерпілого ОСОБА_10 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту по локалізації, механізму, кількості нанесення йому тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи (а.с.35 т.3).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.07.2017 року, проведений за участі свідка ОСОБА_24 , відповідно до якого свідок ОСОБА_24 на фото №2 за сукупністю рис обличчя, зачіскою, поглядом, шрамом на голові впізнала особу, яка вдарила в барі «Шериф» ОСОБА_69 в обличчя та вибила око. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2017 року, на фотознімку під номером «2» зображений ОСОБА_9 (а.с.36-39 т.3).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2017 за участю свідка ОСОБА_24 , згідно якого свідок розповіла та показала як було спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_9 (а.с.40-43 т.3)

-висновком експерта №598 від 17.07.2017 року за результатами слідчого експерименту, згідно якого показання свідка ОСОБА_24 дані нею в ході проведення слідчого експерименту по локалізації, механізму, кількості нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім`я ОСОБА_10 (а.с.44 т.3)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 , згідно якого підозрюваний ОСОБА_9 розповів та показав як саме ним було спричинено тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 (а.с.45-48 т.3).

- висновком експерта №620 від 24.07.2017 року за результатами слідчого експерименту, згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_9 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту по локалізації, механізму, кількості нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім`я ОСОБА_10 (а.с.49 т.3)

- протоколом огляду трупа від 23.10.2018 року з фототаблицею, з якого вбачається, що на трупі потерпілого ОСОБА_14 маються наступні тілесні ушкодження: навколо лівого ока наявний синяк багрово-синього кольору зеленуватого відтінку по периферії з переходом синця на вилицеву ділянку зліва та щічну ділянку зліва. Подібний за характером синець розміщується на верхній повіці правого ока (а.с.50-51 т.3).

- заявою ОСОБА_9 від 24.10.2018 року про те , що він добровільно видає працівникам поліції належні йому речі , спортивну куртку «Адідас» чорного жовтого та білого кольорів та спортивну кофту сірого кольору ( а.с. 52 т. 3)

- протоколом огляду речей від 24.10.2018 року, згідно якого оглянуті куртка спортивна двостороння, та кофта спортивна, які поміщені до окремих пакетів, зав`язані ниткою і опечатані биркою з відповідним написом (а.с.53-54 т.3)

- висновком експерта №889/1 від 14.12.2018 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця навколо лівого ока з переходом скроневу, вилицеву, щічну та завушну ділянки зліва; забою лівого очного яблука; розриву зовнішньої спайки повік та відриву медіального краю нижнього повіка лівого ока; крововиливу м`які покрови голови в лобно-скронево-завушній ділянці зліва; перелому носової кістки зліва, передньої стінки лівої гайморової пазухи, нижньої та медіальної стінок лівої орбіти з переходом в передню черепну ямку зліва; крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку; крововиливів в речовину головного мозку лобної долі лівої півкулі, яка за ступенем тяжкості відносно живої особи має ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню за ознакою небезпеки для життя. Вказана черепно-мозкова травма утворилась від не менш як одноразової ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею контактування, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, при цьому не виключено, що таким предметом міг бути, наприклад, кулак, або інший предмет з подібними характеристиками. По давності виявлені тілесні ушкодження утворились за 7-10 діб до моменту настання смерті, про що свідчать дані судово-гістологічного дослідження. Вище описані тілесні ушкодження знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Причиною смерті ОСОБА_14 явились крововиливи під оболонку та в речовину головного мозку, які виникли в результаті травми голови, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 , враховуючи судово-гістологічне дослідження кусочків внутрішніх органів взятих від трупа, встановлено, що за життя він хворів на наступні захворювання: атеросклеротична хвороба серця, бронхопневмонія та персистуючий гепатит. Дані захворювання не могли стати сприяючим фактором в розвитку смерті. Будь-яких об`єктивних судово-медичних даних за взаєморозташування нападаючого та потерпілого не мається, при цьому слід зазначити, що ділянка лівого ока була доступна для нанесення удару. Вище описані тілесні ушкодження не характерні утворенню в результаті падіння з висоти власного зросту, як з приданиям тілу прискорення так і без такого, про що свідчить їх характер та механізм спричинення. При судово-медичний експертизі трупа ОСОБА_14 будь-яких тілесних ушкоджень, які б могли утворитися при самозахисті не виявлено (а.с.57-60 т.3).

- протоколом відібрання біологічних зразків у особи від 16.11.2018 року, відповідно до якого у підозрюваного ОСОБА_9 відібрано зразки рідкої крові, які перенесено на марлевий тампон. (а.с.62 т.3)

- висновком експерта №1646 від 14.12.2018 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_14 належить до О (1) групи, якій властивий антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В. Кров ОСОБА_9 належить до А (11) групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В. (а.с.64-65 т.3)

- висновком експерта №1648 від 21.12.2018 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_14 належить до О (1) групи, якій властивий антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В. Кров ОСОБА_9 належить до А(11) групи, якій властивий антиген А та ізогемаглютинін анти-В, в його крові виявлений супутній антиген Н. На поверхні із трикотажного полотна сірого кольору, спортивної двосторонньої куртки, що надана на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген Н. Ця кров могла походити від ОСОБА_14 . Походження цієї крові від ОСОБА_9 виключається. На поверхні плащової тканини чорного кольору, спортивної двосторонньої куртки, що надана на дослідження, слідів схожих на кров не знайдено. (а.с.67-68 т.3)

- висновком експерта №889/2 від 17.12.2018 року, відповідно до якого покази ОСОБА_20 можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 (а.с.69 т.3)

- висновком експерта №889/3 від 17.12.2018 року, відповідно до якого покази ОСОБА_9 можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 (а.с.70 т.3)

- актом амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 22.11.2018 року №476, відповідно до якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу,що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 на час проведення експертизи будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждає, і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_9 не перебував в особливому емоційному стані (сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація тощо), що міг би суттєво вплинути на його свідомість і поведінку. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_9 не перебував у стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, що міг би розглядатись, як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. На момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_9 не перебував у стані фізіологічного афекту, що міг би розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання (а.с.72-78 т.3).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_70 ., відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_9 розповів та показав, місце де він зустрів ОСОБА_14 , де між ними почалася сварка та де було нанесено удар ОСОБА_14 (а.с.79-82 т.3)

- висновком експерта № 851 від 07.11.2018 року із якого вбачається , що підекспертний ОСОБА_9 повідомив експерту обставини справи , а саме : «Со слов месяц назад со знакомым по имени Аскер во время распития спиртных напитков повздорили, вышли с бара в ходе словесного конфликта я ударил ладошкой правой руки в левую часть лица Аскера. Знакомый по имени Аскер, каких либо телесных повреждений не наносил, после моего удара парень не падал, после чего взаимно извинились друг перед другом и он ушел домой. Следственные органы во время допросов физического насилия не предпринимали. Свідомість не втрачав. Обставини пригоди пам`ятає. За медичною допомогою звертався».також на момент судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. (а.с.84 т.3)

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.12.2018 року, а саме до відомостей ПрАТ «Київстар» за номером абонентів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відомості про які вилучені на оптичному носії інформації. (а.с.85-87 т.3)

- протоколом огляду від 19.12.2018 року, яким оглянуто інформацію за номером абонентів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . (а.с.88-91 т.3)

- протоколом огляду мобільного телефону від 16.11.2018 року, відповідно до якого в мобільному телефоні «Nokia» кнопкового типу, IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_1 , наявний контакт НОМЕР_2 , позначений як « ОСОБА_71 ». При перегляді в списку вхідних, вихідних та неприйнятих дзвінків даного номеру не знайдено. Як пояснила потерпіла ОСОБА_11 , даним телефоном користувався ОСОБА_14 (а.с.214-215 т.3)

- довідкою, виданою станцією екстреної медичної допомоги №2 м.Кременчука Комунальної установи «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», відповідно до якої зареєстровано виклик бригади екстреної медичної допомоги АДРЕСА_2 , біля аптеки до громадянина ОСОБА_14 . Виклик обслуговувала бригада в складі: лікар ОСОБА_72 , фельдшер ОСОБА_73 (а.с.221 т.3)

- карткою виїзду швидкої медичної допомоги №41829 від 15.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 до громадянина ОСОБА_14 (а.с.222 т.3).

- відтвореним у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 06.12.2018 року із якого вбачається ,що старший слідчий слідчого відділу Кременчуцького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_74 повідомляє учасникам слідчої дії , що слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_9 проводиться 06.12.2018 року о 09 год. 27 хв. (файл «SE_Druzhko», час «00:06») , якому роз`яснено його процесуальні права (файл «SE_Druzhko», час «00:00-01:05»). При проведенні слідчої дії присутній захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 (файл «SE_Druzhko», час «01:06»). Слідчий повідомляє про повне фіксування процесуальної дії (файл «SE_Druzhko», час «01:23»). На запитання слідчого «Артем Юрійович, можете показати обставини, механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_50 ? Як саме ви нанесли тілесні ушкодження ?» (файл «SE_Druzhko», час «01:46») підозрюваний ОСОБА_9 на манекені, який він розташовує обличчям до себе відображає долонею правої руки удар в область лівої частини голови, в область щоки (файл «SE_Druzhko», час «02:11»), та повідомляє, що будь-яких інших тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив. Захисник ОСОБА_8 запитує у підозрюваного ОСОБА_9 «Ви рукою сжатою в кулак удари не наносили? Один раз, долонею по щоці?» (файл «SE_Druzhko», час «02:41»). Підозрюваний ОСОБА_9 відповідає захиснику ОСОБА_8 «Так» (файл «SE_Druzhko», час «02:42»). Слідчий повідомляє про припинення відеозйомки для складання протоколу проведення слідчої дії. (файл «SE_Druzhko», час «03:05»)

- відтвореним у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 від 25.10.2018 року, із якого вбачається, що старшим слідчим слідчого відділу Кременчуцького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_75 проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_20 , понятих ОСОБА_57 , ОСОБА_62 (файл «SE_Ryabush_1», час «00:00-01:06»). Понятим роз`яснено їх права відповідно до КПК України (файл «SE_Ryabush_1», час «01:20»). Слідчим встановлюється особа свідка ОСОБА_20 та роз`яснено його процесуальні права (файл «SE_Ryabush_1», час «01:30-02:01»). Слідча дія проводиться за участю експерта Кременчуцького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_76 , , якій слідчим роз`яснено її процесуальні права (файл «SE_Ryabush_1», час «02:06-02:21»). Слідчий повідомляє про проведення відео зйомки під час проведення слідчої дії (файл «SE_Ryabush_1», час «02:33»). Свідок ОСОБА_20 на запитання слідчого повідомляє, що подія відбувалася у суботу, біля бару «Шериф» на зупинці громадського транспорту «Водоканал» у м.Кременчуці. Він виходив із бару «Шериф» та звернув увагу, що біля магазину стоїть його знайомий та голосно спілкується з кимось. Знайомий на ім`я ОСОБА_37 , не слов`янської національності. Особа, з якою спілкувався ОСОБА_37 вдарила його, Аскер похилився, але не впав, після чого вони розійшлись. Аскера вдарили кулаком правої руки в область голови, із замахом. Удар був тільки один. Зможе показати на місці обставини цієї події.(файл «SE_Ryabush_1», час «02:45-04:01») Відеозапис переривається для виїзду групи на місце події (файл «SE_Ryabush_1», час «02:45-04:03»). На місці події свідок ОСОБА_20 повідомляє, що вони знаходяться на зупинці громадського транспорту «Водоканал» у м.Кременчуці, поблизу магазину «Браво» та бару «Шериф».(файл «SE_Ryabush_2», час «00:00-00:25»). Свідок ОСОБА_20 показує місце, де відбувалися описані ним події (файл «SE_Ryabush_2», час «00:41»). Він одразу, як вийшов з бару «Шериф» впізнав свого знайомого ОСОБА_77 . Свідок показує місце, де стояв його знайомий Аскер, та це місце займає статист ОСОБА_78 (файл «SE_Ryabush_2», час «01:21»). Свідок ОСОБА_20 відображає механізм удару, який особа нанесла ОСОБА_79 (файл «SE_Ryabush_2», час «02:13»). ОСОБА_76 , експерт Кременчуцького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи уточнює механізм нанесення тілесних ушкоджень Аскеру, на що свідок ОСОБА_20 повідомляє, що він бачив удар правою рукою в ліву частину голови Аскера, однак точно вказати місце, куди був нанесений удар не може(файл «SE_Ryabush_2», час «02:20 02:25»). ОСОБА_20 повідомляє, що після нанесеного удару, який був лише один, Аскер похилився, після чого ОСОБА_37 та особа, яка нанесла тілесні ушкодження, розійшлися (файл «SE_Ryabush_2», час «02:26 02:38»). Від учасників слідчої дії клопотання та доповнення відсутні (файл «SE_Ryabush_2», час «02:48»). Слідчий запрошує усіх присутніх проїхати до відділу поліції для складання протоколу проведеної слідчої дії (файл «SE_Ryabush_2», час «03:00 »)

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд відповідно до вимог ст.. 94 КПК України вважає є належними , допустимими і достовірними , та достатніми для прийняття процесуального рішення по справі , приходить до висновку , що винуватість ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 121 ч. 1, 2 КК України доказана.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини суд оцінює критично, як його бажання пом`якшити покарання за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_9 13.05.2017 року приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , наніс один удар правою рукою, зжатою в кулак в область лівої сторони обличчя (лівого ока) потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження , що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , наданими у судовому засіданні , також сам обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечував факт завдання потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження , але він тільки не погодився з правовою кваліфікацією вчиненого злочину , оскільки вважав , що так як потерпілий ОСОБА_10 перший наніс йому удар , то він діяв в цілях самозахисту , тому і наніс удар останньому , але суд вважає , що органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_9 по факту завдання потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження правильно кваліфіковані за ст.. 121 ч.1 КК України , так як версія обвинуваченого ОСОБА_9 що саме потерпілий ОСОБА_10 йому перший наніс удар , а він діяв в цілях самозахисту не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні , так як спростовується показаннями самого потерпілого ОСОБА_10 та показаннями свідка ОСОБА_24 , що саме обвинувачений ОСОБА_9 заважав їм відпочивати і під час сварки з потерпілим ОСОБА_10 першим наніс останньому один удар кулаком в область обличчя , в результаті чого потерпілий ОСОБА_10 згідно висновку експерта №549 від 10.07.2017 року, втратив функцію органа (ока), більш чим на 1/3. (а.с.27-28 т.3). Не вірити показанням потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_30 суд не находить підстав, так як вони підтверджуються дослідженими судом матеріалами кримінального провадження , а саме , як вище зазначав суд висновком експерта №549 від 10.07.2017 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.05.2017 року, проведений із потерпілим ОСОБА_10 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_68 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження (а.с.23-26 т.3),протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого потерпілим вказано місце та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 ( а.с. 29-34 т.3) , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.07.2017 року, проведений за участю свідка ОСОБА_24 , відповідно до якого свідок ОСОБА_24 за фотознімками впізнала ОСОБА_9 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 ( а.с. 36-39 т.3) , протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2017 за участю свідка ОСОБА_24 , згідно якого свідок показала як було спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_9 ( а.с.40-43 т.3) , протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 , згідно якого підозрюваний ОСОБА_9 розповів та показав як саме було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_10 ( а.с. 45-48 т.3) , висновком експерта №620 від 24.07.2017 року за результатами слідчого експерименту, згідно якого показання підозрюваного ОСОБА_9 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту по локалізації, механізму, кількості нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім`я ОСОБА_10 ( а.с. 49 т.3).

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 вини у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 121 ч.2 КК України суд вважає його тактикою захисту та спробою уникнути відповідальності за скоєний злочин , оскільки у судовому засіданні було встановлено, що 14.10.2018 року приблизно о 19 год. 00 хв., біля бару «Шериф», який розташований за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, проспект Свободи, буд. 22-В саме обвинуваченим ОСОБА_9 долонею правої руки був завданий один удар в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_14 ,внаслідок чого у останнього були встановлені тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_14 , що підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка акцентувала увагу суду на тому , що її син ОСОБА_14 був винен кошти, а обвинувачений ОСОБА_9 бажав його провчити за неповернення боргів, тому і завдав йому тяжкі тілесні ушкодження , показаннями свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що приїхавши на виклик до Третьої міської лікарні м.Кременчука виявив потерпілого ОСОБА_14 , який мав тілесне ушкодження у вигляді гематоми під лівим оком та який пояснив , що тілесні ушкодження йому були завдані в результаті конфлікту з хлопцем на ім,я ОСОБА_28 , ім.,я обвинуваченого ОСОБА_80 , також як було встановлено судом , обвинувачений ОСОБА_9 і померлий потерпілий ОСОБА_14 знали один іншого, спілкувались між собою , також сам обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечував що він завдав долонею руки один удар в обличчя потерпілого ОСОБА_14 , також свідок ОСОБА_35 , повідомила суду , що 14 жовтня 2018 року вона працювала в барі «Шериф» і того дня в закладі був присутній потерпілий ОСОБА_14 і обвинувачений ОСОБА_9 , який іноді залишав заклад та виходив на вулицю і останній знав потерпілого ОСОБА_14 і повідомив ій , що дійсно наніс в результаті конфлікту один удар рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_14 . Також вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину , передбаченого ст.. 121 ч.2 КК України підтверджується показаннями експерта ОСОБА_64 , який в судовому засіданні пояснив, що тяжкі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_14 , які спричинили смерть останнього , могли утворитися внаслідок однократної ударної дії, у тому числі основою долоні, кистею руки в область обличчя потерпілого , як це відображено на відеозаписі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 . Після завданих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_14 міг самостійно пересуватися, в подальшому при наростанні кровотечі наставала втрата свідомості та потерпілий втрачав можливість вчиняти дії. Зазначені тілесні ушкодження могли бути завдані потерпілому і 13 жовтня 2018 року. Причиною смерті ОСОБА_14 є крововиливи під оболонку та речовину головного мозку, які виникли внаслідок травми голови. Показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_35 та експерта ОСОБА_64 підтверджуються дослідженими судом матеріалами кримінального провадження , а саме : протоколом огляду трупа ОСОБА_14 від 23.10.2018 року з фототаблицею, з якого вбачається, що на трупі маються наступні тілесні ушкодження: навколо лівого ока наявний синяк багрово-синього кольору зеленуватого відтінку по периферії з переходом синця на вилицеву ділянку зліва та щічну ділянку зліва( а.с. 50-51 т.3) , висновком експерта №889/1 від 14.12.2018 року , згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка утворилася від не менш як одноразової ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею контактування, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, при цьому не виключено, що таким предметом міг бути, наприклад, кулак, або інший предмет з подібними характеристиками( а.с. 57-60 т.3) , протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 , відповідно до якого він розповів та показав, місце де він зустрів потерпілого ОСОБА_14 , де між ними почалася сварка та де ним було нанесено удар ОСОБА_14 ( а.с. 79-82 т. 3 ), висновком експерта №1646 від 14.12.2018 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_14 належить до О (1) групи, якій властивий антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В. Кров ОСОБА_9 належить до А (11) групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В( 64-65 т.3) , висновком експерта №1648 від 21.12.2018 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_14 належить до О (1) групи, якій властивий антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В. Кров ОСОБА_9 належить до А(11) групи, якій властивий антиген А та ізогемаглютинін анти-В, в його крові виявлений супутній антиген Н. На поверхні із трикотажного полотна сірого кольору, спортивної двосторонньої куртки, що надана на дослідження,яка належить ОСОБА_9 , знайдена кров людини, де виявлений антиген Н. Ця кров могла походити від ОСОБА_14 . Походження цієї крові від ОСОБА_9 виключається( а.с. 67-68 т.3) .

Доводи захисника ОСОБА_70 відносно того , що висновок експерта №1648 від 21.12.2018 року є недопустимим доказом по справі , оскільки одяг у обвинуваченого ОСОБА_9 був вилучений в порушення вимог Кримінально процесуального кодексу України вважає суд є неспроможними , оскільки на аркуші справи 52 тому № 3 є заява обвинуваченого ОСОБА_9 від 24.10.2018 року про те , що він добровільно видає працівникам поліції належні йому речі , спортивну куртку «Адідас» чорного жовтого та білого кольорів та спортивну кофту сірого кольору, які були оглянуті слідчим в присутності понятих та обвинуваченого ОСОБА_9 і поміщені до окремих пакетів і зав,язані ниткою та опечатані биркою з відповідним написом , ніяких зауважень , доповнень до протоколу огляду від 24.10.2018 року ( а.с. 53-54 т.3 ) обвинувачений ОСОБА_9 не вносив.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_20 , надані ним безпосередньо у судовому засіданні відносно того , що він під час досудового розслідування обмовив обвинуваченого ОСОБА_9 , що він не був свідком подій , які відбувались 14.10.2018 року між потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_9 і не бачив , як останній наніс удар потерпілому в обличчя , а ці показання він надавав із чужих слів , а саме оперуповноваженого працівника поліції ОСОБА_65 і під час проведення слідчого експеримента за його участю , він також надавав показання і відтворював події зі слів ОСОБА_65 , так як в судовому засіданні були допитані в якості свідків поняті , які були присутні при проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 25.10.2018 року , а саме ОСОБА_81 та ОСОБА_59 , які пояснили , що свідок ОСОБА_20 при проведенні слідчого експерименту , знаходячись в кабінеті слідчого самостійно та добровільно розповідав події , які трапились між ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_9 , а саме що останній наніс один удар в область обличчя потерпілого , від чого він нахилив голову , але не впав і потім пішов з місця події , що також підтверджується відтвореним у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 , де він впевнено , без підказок кого небудь , самостійно розповідає про події вчинення злочину і добровільно , без примусу , погроз відтворює події злочину на місці.

Тому , з урахуванням вище зазначеного суд вважає , що докази сторони обвинувачення , які підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину , передбаченого ст.. 121 ч.2 КК України , а саме : протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 від 25.10.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_20 , з якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 впізнає ОСОБА_9 як особу, яка 13.10.2018 року біля кафе «Шериф» вдарила його знайомого на ім`я ОСОБА_37 , протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_20 , з якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 впізнає ОСОБА_9 як особу, яка 13.10.2018 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_14 , протокол огляду від 25.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_20 , в якому зазначено, що за повідомленням свідка ОСОБА_20 саме в таку куртку був одягнений чоловік, якого він бачив 13.10.2018 року, у вечірній час, біля кафе-бару «Шериф», який наніс удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_14 , висновок експерта №889/2 від 17.12.2018 року, відповідно до якого покази ОСОБА_20 можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , є належними та допустимими . Відносно дати завдання обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень , яка зазначена в вище вказаних судом протоколах проведення певних слідчіх дій свідком ОСОБА_20 під час досудового розслідування 13.10.2018 року , то в судовому засіданні сам обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував і повідомив суду , що події за його участю і потерпілого ОСОБА_14 відбувались на свято «Покрова» , що підтвердила і допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 , що саме 14.10.2018 року її син , ОСОБА_14 повернувся додому із тілесними ушкодженнями , також згідно православного церковного календаря свято «Покров Пресвятої Богородиці» святкується на території України 14 жовтня кожного року.

Також в судовому засіданні при допиті експерта ОСОБА_64 було встановлено , що ним була допущена технічна помилка у висновку експерта №889/3 від 17.12.2018 року( а.с 70 т. 3 ) , відповідно до якого «покази ОСОБА_9 не відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 », що є неправильним , а правильно необхідно зазначити «покази ОСОБА_9 можуть відповідати об,єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 » Судом при дослідженні доказу наданого стороною обвинувачення , а саме протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 ( а.с. 79-82 т. 3 ) була виявлена технічна помилка допущена слідчим ОСОБА_75 при зазначенні дати проведення слідчого експерименту , слідчим було зазначено неправильно дату «18.12.2018 року» , оскільки із відтвореного у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 вбачається , що слідчий ОСОБА_74 повідомляє учасникам слідчої дії , що слідчий експеримент проводиться із підозрюваним ОСОБА_9 06 грудня 2018 року , також у фототаблиці , яка міститься на аркушах справи 81-82 тому №3 слідчим ОСОБА_75 неправильно зазначено « що фототаблиця до протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_82 від 17 липня 2018 року « а на фотознімках і далі слідчим зазначено « що підозрюваний ОСОБА_9 показує місце нанесення удару потерпілому ОСОБА_14 , тобто правильно слід вважати «що фототаблиця до протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 »

З урахуванням викладеного, суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим ОСОБА_9 тяжкого злочину і кваліфікує його дії за епізодом нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 за ст. 121 ч.1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке спричинило втрату функцій органу (ока) , поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину . Суд вважає виключити із висунутого ОСОБА_9 обвинувачення кваліфікуючу ознаку втрату будь якого органу ( ока), так як згідно висновку експерта № 549 від 10.07.2017 року тяжке тілесне ушкодження , яке було встановлено у потерпілого ОСОБА_10 призвело до втрати функції органу (ока) більш чим на одну третину , а не до втрати органу . По епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 суд вважає дія обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфікувати за ст. 121 ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, так як така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на момент вчинення кримінального правопорушення офіційно не працював, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілих ОСОБА_10 , який не наполягає на призначенні суворого покарання, потерпілої ОСОБА_11 , яка наполягає на призначенні обвинуваченому максимально суворого покарання, обставини, які пом,якшують і обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності зі ст. 66 КК України судом не встановленою.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до ст.. 67КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, так як потерпілому ОСОБА_10 на час вчинення злочину виповнилось 62 роки , рецидив злочину.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах частин санкції статті, по яких кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, так як він скоїв умисний тяжкий злочин,на шлях виправленя після засудження 07.10.2015 року не встав , так як вчинив злочин в період іспитового строку, у скоєному щиро не розкався , шкоду потерпілим не відшкодував . Також покарання обвинуваченому ОСОБА_9 повинно бути призначено із урахуванняя вимог ст.. 70 ч.1 КК України , за сукупністю злочинів, оскільки обвинуваченим вчинено декілька злочинів.

Також покарання обвинуваченому ОСОБА_9 повинно бути призначене з урахуванням вимог ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, оскільки він раніше судимий 07.10.2015 року Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ст.. 186 ч.2 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, і до повного відбуття покарання скоїв нове кримінальне правопорушення, тому суд вважає до призначеного покарання частково приєднати за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.10.2015 року покарання у виді 6 місяців позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Суд вважає , що призначене покарання ОСОБА_9 відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого , випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 16.01.2019 року, згідно ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.01.2019 року.

Також судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої палати Верховного суду України від 29 серпня 2018 р. у справі №663/537/17, згідно якої якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 р. (включно), і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 р., тобто після набрання чинності Законом №2046?VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838?VIII, та висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 18 червня 2019 р. у справі №398/3940/14?к: «Оскільки засуджений вчинив злочини до 20 червня 2017 р., при вирішенні питання щодо порядку зарахування засудженому у строк покарання строку попереднього ув`язнення слід керуватися правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону №838?VII1»

Оскільки кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_9 13.05.2017 року, тобто до 20.06.2017 року, суд вважає застосувати ст.. 72 ч.5 КК України в редакції Закону №838?VIII та зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 16.01.2019 року по 19.08.2021 року включно , з розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної і відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню .

В частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2709,36 грн. позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав:
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У статті 1777 ч.1 ЦК України зазначено , що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 91 ч.1 п.3 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно ст.92 ч. 1 КПК України обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілому ОСОБА_10 завдана матеріальна шкода у зв`язку із витратами на лікування, які він поніс внаслідок нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що підтверджується копією квитанції №06/7102/0516 від 16.05.2017 року, копіями товарних чеків №174038 від 16.05.2017 року, №174123 від 16.05.2017 року, №10 від 18.05.2017 року, №8 від 21.05.2017 року, №38 від 29.05.2017 року, №38 від 21.06.2017 року, усього матеріальна шкода була завдана потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 2709,36 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. вважає суд підлягає частковому задоволенню у розмірі 25 000 грн. виходячи із наступного :

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з встановлених судом обставин справи, потерпілому ОСОБА_10 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 було завдане тілесне ушкодження у вигляді обширного проникаючого поранення корнево-склерального з випадінням внутрішньої оболонки, травматичний гемофтальм і гіфема лівого ока, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до втрати органу (ока), у зв,язку з подіями 13.05.2017 року змінився уклад його життя ,він погіршився , внаслідок втрати органу він страждає від фізичного болю, позбавлений можливості повноцінно займатися побутовими справами, він втратив життєво важливий орган око, став погано бачити .
Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при відшкодуванні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 50 000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.
Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 25 000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану обвинуваченим потерпілому ОСОБА_10 моральну шкоду.
Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн., то суд приходить до наступного висновку.
За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 Постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст.120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.
У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Так, до складу витрат на правову допомогу входять дії адвоката або фахівця з права, які, в тому числі вчинені ним поза судовим засіданням. Такими діями, наприклад, є надання консультацій, складання позовної заяви, оформлення та копіювання додатків. Проте, такі витрати є предметом доказування у справі і повинні бути підтверджені документами. Такими документами, як правило, є: договір про надання правової допомоги, доручення, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки, посвідчення про відрядження, квитки на поїзд, тощо).
На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення процесуальних витрат на правову допомогу потерпілим надано Договір про надання правової допомоги від 03.11.2017 року, (а.с. 36 т.1), розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, з якого вбачається, що адвокатом ОСОБА_12 згідно договору №778 від 03.11.2017 року надано правову допомогу (а.с.33 т.1), квитанцію №3/1 від 03.11.2017 року , з якої вбачається, що ОСОБА_10 сплатила ОСОБА_12 за надання правової допомоги 2500 грн. (а.с.34 т.1).
Відтак, суд вважає, що витрати потерпілого ОСОБА_10 на правову допомогу, надану йому адвокатом ОСОБА_12 у сумі 2500 грн. підтверджуються документально, а тому підлягають відшкодуванню обвинуваченим.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди суд вважає підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав :
В частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 40000 грн. позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У статті 1777 ч.1 ЦК України зазначено , що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 91 ч.1 п.3 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно ст.92 ч. 1 КПК України обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілій ОСОБА_11 завдана матеріальна шкода у зв`язку із витратами на лікування і поховання ОСОБА_14 , які вона понесла внаслідок нанесення ОСОБА_14 обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що підтверджується копіями товарних чеків №201399, №201507 від 20.10.2018 року, №201307, №201813,№201694 від 22.10.2018 року, №26802 від 25.10.2018 року, №172417, №78080, №78198, №38 від 15.10.2018 року, №77920 від 19.10.2018 року, №47,№201605, №80, копією накладної №139 від 24.10.2018 року (а.с.143-145 т.1) на загальну суму 24471,23 грн., а отже цивільний позов підлягає задоволенню у сумі 24471, 23 грн., а не 40 000 грн., оскільки саме такий обсяг матеріальних збитків є підтвердженим належними та допустимими доказами.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. вважає суд підлягає задоволенню частково у розмірі 70 000 грн. виходячи із наступного :

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з встановлених судом обставин справи, потерпілій ОСОБА_11 була завдана моральна шкода внаслідок смерті її сина ОСОБА_14 , змінився уклад її життя . він погіршився , так як вона втратила їй близьку людину - рідного сина, єдиного годувальника своєї сім`ї , в неї погіршився стан здоров`я, вона хворіє на цукровий діабет, з`явилася гіпертонія, після втрати сина вона кожного дня плаче, не спить ночами, вона стала дуже нервовою.
З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при відшкодуванні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 100 000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.
Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 70000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану обвинуваченим потерпілій ОСОБА_11 моральну шкоду.

Позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім.Скліфософського до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 3095,12 грн. суд вважає відповідно до вимог ст.. 257 ч.1 п. 2 ЦПК України залишити без розгляду , так як позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою , яка не має повноважень на ведення справи .
Так , у ст.. 128 ч.3 КПК України зазначено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.
Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.
При цьому ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що право подання позовної заяви, апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом надано Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Встановлено також, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством, тобто закріплений пріоритет положень відповідних процесуальних кодексів.
Порядок організації діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді визначений, зокрема, наказом Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» від 21.09.2018 № 186, який визначає джерела інформації, з яких прокурор встановлює необхідність здійснення представництва, форми такого представництва, порядок організації роботи прокурора щодо подання позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг.
Таким чином, законодавством України закріплене право прокурора звертатися з позовом до суду, однак підстави та умови такого звернення чітко регламентовані та не можуть тлумачитись розширено, оскільки у протилежному випадку це суперечитиме, серед іншого, конституційним принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принципу змагальності сторін (ч. 2 ст. 129 Основного Закону України).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 7 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17, здійснюючи тлумачення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у системному зв`язку з положеннями процесуального законодавства, зазначила, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
При цьому Велика Палата Верховного Суду (ВП ВС) у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц конкретизувала вищенаведені висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, вказавши на необхідність у кожному конкретному випадку перевіряти: 1) доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів у спосіб, який обрав прокурор та 2) доводи прокурора з приводу відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави.
Із цивільного позову прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури (на теперішній час Кременчуцької окружної прокуратури) не вбачається, що прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури повідомив про його звернення із цивільним позовом до суду Полтавську обласну клінічну лікарню ім.Скліфосовського, доказів цього суду не надано, до цивільного позову прокурором не долучено, також прокурор не навів суду доводи щодо наявності чи відсутності повноважень Полтавської обласної клінічної лікарні ім.Скліфосовського здійснювати захист законних інтересів у спосіб, який обрав прокурор та не зазначив доводи з приводу відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави, також не вбачається обґрунтування прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури( на теперішній час Кременчуцької окружної прокуратури) наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім.Скліфосовського до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 3095,12 грн. суд вважає відповідно до вимог ст.. 257 ч.1 п. 2 ЦПК України залишити без розгляду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 19.07.2018 року по справі № 822/1169/17 , в постанові від 3 грудня 2019 року у справі № 810/3164/18 .
Відповідно до вимог ст. 174 ч.4 КПК України суд приходить до висновку про скасування арешту, який був накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.10.2018 року, а саме на куртку двосторонню, з одного боку чорного кольору з біло-жовтими лампасами і надписами на поличці і на спині «ADIDAS», з другого боку сірого кольору з надписом на спині «ADIDAS» та на спортивну кофту сірого кольору з чорними смужками на рукавах і лейбою на поличці «LP», що належать ОСОБА_9 .

Речові докази по справі спортивну куртку двосторонню та спортивну кофту, які належать ОСОБА_13 та вилучені під час огляду 24.10.2018 року відповідно до статті 100 КПК України повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_9 .
Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 121 ч.1,2 КК України та призначити йому покарання:

-за ст.121 ч.1 КК України у вигляді 5(п,яти) років позбавлення волі ,

-за ст.121 ч.2 КК України у вигляді 7 ( семи ) років 6( шести) місяців позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.10.2015 року покарання у виді 6 місяців позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 16.01.2019 року, згідно ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.01.2019 року.
На підставі ст.. 72 ч.5 КК України (в редакції Закону №838?VIII) зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 16.01.2019 року по 19.08.2021 року включно , з розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 2709,36 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн., усього 30209,36 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 24471,23 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 грн., усього 94471,23 грн.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім.Скліфософського до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину- залишити без розгляду.
Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.10.2018 року, а саме: на куртку двосторонню, з одного боку чорного кольору з біло-жовтими лампасами і надписами на поличці і на спині «ADIDAS», з другого боку сірого кольору з надписом на спині «ADIDAS» та на спортивну кофту сірого кольору з чорними смужками на рукавах і лейбою на поличці «LP», що належать ОСОБА_9 .

Речові докази по справі - спортивну куртку двосторонню та спортивну кофту, які належать ОСОБА_13 та вилучені під час огляду 24.10.2018 року відповідно до статті 100 КПК України повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: