20.02.21№ 336/1340/21
Пр. № 1-кс/336/177/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запоріжжя, з повною середньою освітою (11 класів), непрацевлаштованого, неодруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 19.02.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 19 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 внесено відомості за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом умисного вбивства, яке мало місце в проміжок часу між 23-00 годиною та 23 годиною 30 хвилинами 18 лютого 2021 року в квартирі АДРЕСА_3 .

19 лютого 2021 року про підозру у вчиненні описаних дій повідомлено ОСОБА_5 .

Фактичні обставини справи, викладені у письмовому повідомленні про підозру, полягають у тому, що ОСОБА_5 , керуючись умислом на вбивство, на ґрунті раптової неприязні до потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в проміжок часу між 23-00 годиною та 23 годиною 30 хвилинами 18 лютого 2021 року в квартирі АДРЕСА_3 з невстановленої досудовим розслідуванням зброї здійснив один постріл в область грудної клітини потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження, несумісні з життям, від яких настала смерть потерпілого на місці пригоди.

Слідчий просить про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину; перебуваючи на волі, може переховуватися від слідчого та суду, знищити, сховати або спотворити речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; а також незаконно впливати на потерпілу і свідків.

На користь ризику про ухилення від органу досудового розслідування, на думку автора клопотання, свідчать у сукупності відсутність у підозрюваного джерел доходів, стійких соціальних зв"язків, а також залишення підозрюваним місця вчинення кримінально караних дій без надання потерпілому, що перебував у безпорадному стані, будь-якої допомоги.

Про ризик приховування та знищення речей, які мають суттєве значення для кримінального провадження, свідчить намагання ОСОБА_5 сховати предмети одягу, що був на ньому під час вчинення злочинних дій і зберіг на собі сліди злочину. Крім того, підозрюваним можуть бути приховані предмети, схожі на зброю, що виявлені під вікном житла, де проживає ОСОБА_5 , інформація про наявність яких внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст. 262 КК України.

На ризик незаконного впливу на потерпілу та осіб, які є свідками по кримінальному провадженню вказує близькість проживання матері загиблого до адреси помешкання підозрюваного, а також близькі стосунки підозрюваного з особами, які володіють певною інформацією про кримінально каране діяння і будуть залучені як свідки до вказаного провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання, просить про його задоволення.

Підозрюваний та його захисник заперечують проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відсутня сукупність передумов для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, якими є обґрунтованість підозри та наявність ризиків перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Що стосується обґрунтованості підозри, підстав для повідомлення про підозру у вчиненні умисного вбивства у органу досудового розслідування немає, так як фактичні обставини пригоди свідчать про наявність в діях підозрюваного ознак вбивства через необережність, яке сталося внаслідок необережного поводження зі зброєю під час гри друзів, якими є підозрюваний та потерпілий, на ігровій приставці. Підозрюваний, що за трагічним збігом обставин став причетним до позбавлення життя найближчого друга, глибоко переживає втрату, що є непоправною, жодного умислу на позбавлення життя приятеля у нього не було і не могло бути з урахуванням тієї обставини, що вони навіть ніколи не сварилися. За умови належної кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 119 КК України у органу досудового розслідування в силу ст. 183 КПК України взагалі відсутні підстави для ініціювання обрання цього запобіжного заходу.

Ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є надуманими, такими, що не підтверджуються жодними даними, їхнє існування спростовується фактичними обставинами справи.

Доводи про відсутність соціальних зв`язків спростовують відомості про наявність у підозрюваного сім`ї, постійного місця проживання; на високий рівень його соціалізації вказують успішне навчання в середній загальноосвітній школі, повний курс якої він закінчив, зайняття в спортивній секції та здобуті ним під час фізичного розвитку нагороди.

Неможливість впливу на свідків витікає з відсутності будь-яких очевидців того, що сталося. Що ж стосується впливу на потерпілу, яка є матір`ю загиблого, підозрюваний товаришував з ним з дитячих років, у нього немає підстав впливати на мати свого друга, чию загибель він оплакує, а сама мати примирилася з подією, яка сталася, та розуміючи трагічну випадковість передчасної смерті сина, не бажає суворого покарання для ОСОБА_5 .

Хибними є твердження сторони обвинувачення про те, що він залишив місце пригоди, оскільки він зробив це лише після того, як викликав швидку медичну допомогу. Залишення ж місця пригоди зумовлене його розгубленістю від ситуації, яка сталася.

У зв`язку з викладеним підозрюваний і захисник просять про залишення клопотання без задоволення.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Главою 18 КПК України внормовано застосування запобіжних заходів на стадії досудового розслідування.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та підстави для його застосування слідчим суддею встановлені статтями 193, 194 КПК України.

За змістом згаданої ст. 194 КПК України підставою для застосування слідчим суддею забобіжного заходу є доведення сторонами крммінального провадження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наданими суду доказами, якими є протоколи слідчих дій, доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Погоджуючись з обґрунтованістю підозри, слідчий суддя виходить з того, що викладені у повідомленні про підозру обставини відповідають наданим стороною обвинувачення процесуальним джерелам, які у сукупності відтворюють подію пригоди, у зв`язку з чим не погоджується з твердженнями сторони захисту про хибність підозри у вказаній редакції.

Крім констатації обґрунтованої підозри, суд враховує те, що слідчий і прокурор довели наявність ризику вчинення обвинуваченим дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме: знищення або приховування речей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на потерпілу і свідків провадження.

Про ризик знищення або приховування речових доказів вказує виявлення в місці пригоди та за місцем проживання підозрюваного кількох предметів, призначених для застосування насильства, що мають ознаки зброї, в тому числі вогнепальної, серед яких наявна зброя, викрадена напередодні у осіб, що мали дозвіл на її зберігання. Вказані обставини, які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, яке передбачене ст. 262 КК України, мають істотне значення для встановлення фактичних обставин цієї справи.

Що стосується ризику впливу на потерпілу та свідків провадження, слідчий суддя може констатувати його наявність, виходячи з заяв сторони захисту про те, що потерпіла вибачила підозрюваного та бажає його присутності під час церемонії поховання її сина, які (заяви) самі по собі свідчать про те, що між підозрюваним та потерпілою відбувалося певне спілкування, метою якого з боку підозрюваного було переконання потерпілої в непричетності ОСОБА_5 до навмисного заподіяння шкоди її сину.

З описаних міркувань виходить слідчий суддя, передбачаючи цей ризик стосовно свідка ОСОБА_8 , до якого направився підозрюваний безпосередньо після перебування в житлі потерпілого, якому розповів про наявність у нього кількох одиниць зброї та в чий одяг передягся після описаних подій.

Погоджуючись з наявністю зазначених ризиків перешкоджання здійсненню кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування не має під собою реального підґрунтя.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст. 29 Основного Закону ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування» тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи, передбачені законом, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Цей запобіжний захід не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінально каране діяння є особливо тяжким в розумінні ст. 12 КК України, за яке передбачене покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто вказаний злочин за формальним критерієм підпадає під діяння, у зв`язку з вчиненням яких можливо застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховує суд і об`єкт злочинного посягання, яким є охоронювана Основним законом України найвища соціальна цінність життя людини та передбачені диспозицією частини статті обвинувачення наслідки у вигляді смерті фізичної особи.

Суд бере до уваги і зміст ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також дані про задовільну репутацію підозрюваного до описаних подій, проте вважає, що у даному випадку застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження є таким, що зумовлено сукупністю наведених матеріальних і процесуальних передумов, необхідністю забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На користь наведеного висновку враховує суд і висновки Європейського суд з прав людини, які в Україні застосовуються як джерело права, зокрема зміст рішення в справі «Летельє проти Франції», за яким особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Оцінивши сукупність наданих стороною обвинувачення на користь клопотання фактичних даних, слідчий суддя доходить переконання про неможливість відвернення передбачених статтею 177 КПК України ризиків з використанням інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Виходячи з викладеного, застосування найбільш суворого запобіжного заходу ґрунтується на сукупності передбачених законом передумов і за вказаних обставин продиктовано інтересами забезпечення ефективності кримінального провадження.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (частина 4 ст. 183 КПК України).

З урахуванням наведених положень кримінального процесуального законодавства слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу за підозрою у вчиненні навмисного вбивства, не вбачає жодної підстави для обговорення питання про розмір застави для підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182-184,193,196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк у шістдесят днів, а саме: до 19 квітня 2021 року включно, виходячи з того, що перебіг вказаного строку розпочався з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме: з 04 години 30 хвилин 19 лютого 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1