Номер провадження: 11-кп/813/1259/21
Номер справи місцевого суду: 497/538/20 1-кп/946/118/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 25 березня 2021 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до ЄРДР 23 лютого 2020 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 25 березня 2021 року, був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до ЄРДР 23 лютого 2020 року.

Рішення суду про продовження строку тримання під вартою мотивоване тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зменшились, а будь-які інші підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що:

- оскаржену ухвалу суду постановлена незаконним складом суду, оскільки винесена одноособово головуючим суддею, в той час, як судовий розгляд кримінального провадження №0000049, внесеного до ЄРДР 23 лютого 2020 року відносно ОСОБА_9 , здійснюється колегією суддів;

- прокурором не було доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також що вказані ризики збільшились, або раніше існуючи ризики не зменшились;

- обвинувачений ОСОБА_9 перебуває під вартою з 25 лютого 2020 року, та фактично, на даний час, з урахуванням змін до ст. 72 КК України, знаходиться під вартою без вироку суду 788 днів.

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржену ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 25 березня 2021 року, та постановити нову, якою призначити новий розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в належному складів суду.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000049, внесене до ЄРДР 23 лютого 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 162 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст.178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , про те, що оскаржена ухвала не містить посилання на обставини, які підтверджують існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду не зменшився, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, конкретні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме наявність у нього соціальних зв`язків та роботи за кордоном, відсутність саме міцних соціальних зв`язків на території України, у тому числі, місця роботи та навчання в Україні.

Також, суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду судом отримані дані про те, що безпосередньо після настання смерті ОСОБА_10 , у вбивстві якого ОСОБА_9 обвинувачується, останній мав намір у той же день поїхати закордон.

Тому, враховуючи фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, а саме вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави вважати, що ризик переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, є актуальним.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Згідно з ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що у обвинуваченого наявні родині та дружні зв`язки зі свідками, тому не виключає можливостей, що обвинувачений зможе чинити тиск на них, з метою зміни останніми своїх показань.

До того ж, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 раніше неодноразово засуджувався за вчинення насильницьких кримінальних правопорушень. Враховуючи, що судимості ОСОБА_9 за наданими вироками 2005 р. за ч. 3 ст. 345 КК та 2010 р. за ч. 3 ст. 296 КК на теперішній час погашені, однак вказані вироки характеризують особу обвинуваченого, та підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінальне правопорушення.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

Посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення прав ОСОБА_9 , у зв`язку з розглядом клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суддею одноособово, хоча дане кримінальне провадження розглядається у суді першої інстанції колегіально, апеляційний суд визнає необґрунтованим, оскільки згідно абзацу 5 пункту 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, про що прямо вказано в оскаржуваній ухвалі.

Вказані особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження встановлені тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

І враховуючи, що на час розгляду клопотання прокурора суддя ОСОБА_11 відповідно до наказу голови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2021 р. перебувала у черговій щорічній відпустці з 22 березня по 02 квітня 2021 року, а на всій території України установлено карантин, його розгляд було здійснено головуючим суддею ОСОБА_1 , що не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням обставин та характеру вчинених кримінальних правопорушень, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченим іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд- не знаходить.

Згідно з п.1) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , -залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 25 березня 2021 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до ЄРДР 23 лютого 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3