Справа № 703/2663/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001906 25.11.2019 р. щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сміла Черкаської області, студента 2 курсу ДНЗ "Смілянський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів", проживає: АДРЕСА_1

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

встановив:

24.11.2019 року близько 19 години, неповнолітній ОСОБА_3 , разом з невстановленими особами, незаконно проник на огороджену парканом територію подвір`я по АДРЕСА_2 , де, за допомогою металевого прута, пошкодивши вхідні двері незаконно проник до житлового будинку, що належить ОСОБА_7 , чим порушив гарантоване ст.30 Конституції України право на недоторканість житла.

Прокурор Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подала до суду клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 заходів виховного характеру у виді передання його під нагляд батька враховуючи, що суспільно-небезпечне діяння за ч.1 ст.162 КК України вчинено до настання віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Неповнолітній ОСОБА_3 погодився з обставинами вчинення суспільно-небезпечного діяння, пояснити причин вчиненого не міг, вказував, що хотів подивитися, що є у будинку. Не заперечував проти передання його під нагляд батькові, вказував, що більш вчиняти незаконні дії не буде.

Під час судового розгляду було досліджено докази, які надані прокурором:

-
-протокол огляду місця події від 24.11.2019р. відповідно до якого, за участю власника ОСОБА_9 , було оглянуто будинок за адресою: АДРЕСА_2 з фототаблицею, та встановлено пошкодження металевого замка металевих дверей, що веде до будинку. З місця події вилучено металевий виріб типу фомка та металевий прут;
-даними протоколів пред`явлення для впізнання за знімками, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 впізнали за рисами обличчя, в тому числі, і ОСОБА_3 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка з іншими особами проникла на територію домоволодіння та у будинок його сусіда ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказував, що раніше його не знав, його прізвище узнав вже після того, як він та інший сусід його затримали. Підтвердив, що ОСОБА_12 разом з іншими особами проникли до будинку, пошкодивши замок, однак будь-яких речей при ньому при його затриманні не було. Також повідомив, що ОСОБА_9 йому повідомляв, що шкоду завдану йому відшкодовано, однак він вже помер.
Також, досліджено характеристики на неповнолітнього з місця проживання та навчання, акт обстеження житлово-побутових умов його проживання. В цілому ОСОБА_3 характеризується позитивно, повністю забезпечений всім необхідним для розвитку відповідно до своєї характеристики та вікової категорії.
З характеристики з місця навчання, де він здобуває професію "Штукатур; лицювальник-плиточник; маляр" вбачається, що він проявив себе недостатньо організованим та дисциплінованим учнем, неуважний, неактивний. Разом з тим, на виробничому навчанні проявив себе странним та трудолюбивим учнем. Також вказується, що з другого семестру 2019-2020 навчального року почав краще відвідувати освітній заклад та менше пропускати занять.
Законний представник неповнолітнього - ОСОБА_5 вказував, що приблизно 2 роки син проживає з ним, почав цікавитися ремонтом автомобілів, не спілкується з особами, які можуть втягнути його у протиправну діяльність та сподівається, що їх стосунки призведуть до позитивних змін у його поведінці. Не заперечував проти передання сина під його нагляд.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти застосування такого заходу впливу, який просив прокурор, однак вказував що він може бути застосований лише до повноліття ОСОБА_3 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані прокурором докази, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 22 КК України передбачено, що кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.
Кримінальній відповідальності за частиною 1 статті 162 КК України - за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, що порушують недоторканність житла громадян, підлягають особи, яким на момент вчинення кримінального правопорушення виповнилося 16 років.
Параграфом 2 глави 38 КПК України визначено правила кримінального провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру. Такі заходи здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.
За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 500 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу та завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Частиною 1 ст. 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Статтею 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Стаття 97 КК України передбачає застосуванням примусових заходів виховного характеру, в тому числі, і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Враховуючи, що під час судового розгляду клопотання встановлено, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, що порушують недоторканність житла громадян, відсутні сумніви, що воно вчинено ОСОБА_3 до настання шістнадцятирічного віку та враховуючи, що неповнолітній потребує більш суворішого контролю зі сторони батька, який просив передати сина під його нагляд, суд вважає, що такий захід щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальності є необхідним та буде відповідати меті його застосування.
Долю речових доказів суд вирішиує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись главою 38, ст.ст.100, 124, 372,376 КПК України,

постановив:

Застосувати до ОСОБА_3 , примусові заходи виховного характеру у виді передання його під нагляд батькові - ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що йому оголосити.

Речові докази у провадженні: металевий виріб типу фомка, який знаходиться на зберіганні у відділі поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст проголошений 19.04.2021р.

Головуючий