Справа № 646/1885/21
№ провадження 1-м/646/2/2021

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
захисника - ОСОБА_3
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
23 березня 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , в якому Міністерство юстиції України просить суд:
- визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року;
- визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 згідно з Кримінальним кодексом України;
- вирішити питання про виконання вироку Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року в частині відшкодування ОСОБА_5 штрафу та процесуальних витрат.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 11 лютого 2021 року наказом Міністерства юстиції України № 507/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 07 грудня 2020 року за № 06-140583/20.

ОСОБА_5 засуджено вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року, який набрав законної сили 13 квітня 2019 року, до покарання у виді восьми років шести місяців позбавлення волі зі штрафом у розмірі 100 000 руб. за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет), організованою групою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_5 відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія № 5 ГУФСВП Росії по Свердловській області, кінець відбуття строку покарання - 21 червня 2026 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вироку Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року ОСОБА_5 повинен сплатити процесуальні витрати в розмірі 6 762 руб.
Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ ВК-5 ГУФСВП Росії по Свердловській області, в установі є виконавчий лист № ФС 022803607 про стягнення з ОСОБА_5 штрафу у розмірі 100 000 руб., утримано 1400 руб., а також виконавчий лист № ФС 022803601 про стягнення з ОСОБА_5 процесуальних витрат у розмірі 6 762 руб. По вказаному виконавчому листу виплат не проводилось.
Засуджений ОСОБА_5 зобов`язався сплатити вказані суми за вироком російського суду.
У вказаному клопотанні представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 просить суд розглянути його за її відсутності в судовому засіданні.
З огляду на положення ч. 1 ст. 610 КПК України, судовий розгляд клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України здійснюється за участю прокурора, у зв`язку з чим, суд вважає можливим провести розгляд вказаного клопотання за відсутності представника заявника.
У судове засідання прокурор не з`явився, надавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву, якою не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України.
У судове засідання захисник засудженого не з`явилась, надавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву, якою підтримала клопотання Міністерства юстиції України та просила задовольнити.
Суд, дослідивши клопотання разом з доданими до нього матеріалами, приходить до наступного.
Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 2 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набула чинності для України 01 січня 1996 року (далі - Конвенція), сторони зобов`язуються якнайширше співробітничати одна з одною у тому, що стосується передачі засуджених осіб відповідно до положень цієї Конвенції. Особу, засуджену на території однієї Сторони, може бути передано на територію іншої Сторони, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання. З цією метою засуджена особа може висловити державі винесення вироку або державі виконання вироку своє побажання бути переданою згідно з цією Конвенцією. Із запитом про передачу засудженої особи може звертатися як держава винесення вироку, так і держава виконання вироку.
За статтею 10 Конвенції, у разі продовження виконання вироку держава виконання
вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Матеріали, додані до клопотання, свідчать, що наказом Міністерства юстиції України прийнято громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Російської Федерації в Україну для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року, відповідно до статей 2, 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статей 605, 606, 609-611 КПК України та у зв`язку із запитом Міністерства юстиції Російської Федерації від 07 грудня 2020 року за № 06-140583/20.
Вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з відбуванням у виправній колонії суворого режиму, зі штрафом 100 000 рублів.
Рахувати ОСОБА_5 строк відбування покарання з 12 березня 2019 року.
Зарахувати у строк покарання час тримання його під вартою з 22 грудня 2017 року по день набрання вироком суду законної сили включно з розрахунку один день за один день відбування покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вирок Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 набрав законної сили 13 квітня 2019 року.
Вказаним вироком суду дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет), організованою групою, в особливо великому розмірі.
Зазначені дії ОСОБА_5 , за які останнього засуджено в Російській Федерації, є злочином згідно законодавства України.
З матеріалів справи слідує, що з 08 травня 2019 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ФКУ ВК-5 ГУФСВП Росії по Свердловській області.
Початок строку відбування покарання - 22 грудня 2017 року.
Кінець строку відбування покарання - 21 червня 2026 року.
Відповідно до характеристики, наданої ФКУ ВК-5 ГУФСВП Росії по Свердловській області, засуджений ОСОБА_5 характеризується незадовільно.
За змістом ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні.
Відповідно до довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.5-12842/6-19 від 04 листопада 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.
Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , місце проживання засудженого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Зареєстроване місце проживання засудженої за вищевказаною адресою також підтверджується анкетними даними, зазначеними у вироку Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року.
Згідно заяви ОСОБА_5 від 05 червня 2020 року, останній просить перевести його для подальшого відбування покарання за місцем мешкання в Україну. Порядок переводу та юридичні наслідки роз`яснені та зрозумілі, з витягами із законодавства України ознайомлений, зобов`язався відшкодувати позов.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
За ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером, покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Згідно кримінального законодавства України, кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_5 злочин на території Російської Федерації передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут психотропних речовин, вчинений організованою групою в особливо великих розмірах.
Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з тим, п. d) ч. 1 ст. 11 Конвенції визначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

З огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_5 не призначено, засудженому слід призначити покарання без застосування передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що засудженому ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, слід визначити покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна.

Приводячи вищезазначений вирок у відповідність з кримінальним законодавством України, згідно з вимогами ч. 4 ст. 610 КПК України, суд враховує, що призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних діянь.

Також, відповідно до положень п. «с» ч. 1 ст. 11 Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи
вирок, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 22 грудня 2017 року по 13 квітня 2019 року, не визначаючи виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженій, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.
Згідно довідки ФКУ ВК-5 ГУФСВП Росії по Свердловській області, засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має штраф в розмірі 100 000 рублів, процесуальні витрати - 6 762 рубля 00 копійок. В установі наявні виконавчі листи - виконавчий лист № ФС 022803607 Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 07 травня 2019 року на суму 100 000 рублів - штраф. Виконавчий лист № ФС 022803601 Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 07 травня 2019 року на суму 6 762,00 рублів 00 копійок - процесуальні витрати. Станом на 05 червня 2020 року виконавчі листи погашено частково. За виконавчим листом № ФС 022803607 (штраф) сплачено 1 400 рублів 00 копійок. За виконавчим листом № ФС 022803601 (процесуальні витрати) виплати не проводились.

Частиною 5 ст. 610 КПК України визначено, що відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.

З огляду на те, що додаткове покарання у виді штрафу, призначене вироком суду іноземної держави ОСОБА_5 , не передбачено законом України за вчинення цього кримінального правопорушення, таке покарання не підлягає виконанню.

За правилами ч. 6 ст. 610 КПК України, при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

З огляду на наявність клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави в частині процесуальних витрат, вказане питання підлягає вирішенню.
Так, статтею 614 КПК України визначено, що визнання та виконання в Україні вироків міжнародних судових установ, а також прийняття осіб, засуджених такими судами до позбавлення волі, здійснюються згідно з правилами цього Кодексу на підставі міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до вимог ст. 54 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» (Мінськ 1993 року) суд надає дозвіл на виконання на території України вироку Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року в частині сплати процесуальних витрат, оскільки суду надані відповідні документи, що підтверджують набрання рішенням законної сили та відомості щодо розміру витрат, які підлягають стягненню, а також відсутні підстави для відмови у видачі дозволу на примусове виконання вироку суду, передбачені ст. 55 названої Конвенції.
Сума, що підлягає стягненню 6 762 рубля 00 копійок, що станом на 22 квітня 2021 року за курсом НБУ 0.3641 гривень за 1 рубль РФ становить 2 462 гривні 04 копійок.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376, 610 КПК України, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Вирок Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_5 - привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_5 засуджено вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року, відповідає ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України.
Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 рокувизначити покарання:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 12 березня 2019 року - відповідно до дати, яка встановлена вироком Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою в період з 22 грудня 2017 року по 13 квітня 2019 року.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України вироку Тагілстроєвського районного суду м. Нижній Тагіл Свердловської області від 12 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь федерального бюджету Російської федерації судових витрат в сумі 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) гривні 04 коп.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором, а засудженою - у той же строк з моменту вручення їй ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1