ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Бар Барського району Вінницької області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
УСТАНОВИВ:
29.08.2020 близько 22.00 години біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_6 один удар металевою трубою у ділянку правої ключиці, один удар у ділянку ребер з лівого боку та удар по лівій нозі у ділянці коліна. Після отриманих ударів ОСОБА_6 впав на ґрунтове покриття узбіччя дороги. Після чого ОСОБА_3 ще раз вдарив ОСОБА_6 металевою трубою по голові, коли останній знаходився у лежачому положенні. Унаслідок нанесених ударів ОСОБА_6 було госпіталізовано на стаціонарне лікування до хірургічного відділення КНП "Барська ЦРЛ". Відповідно до висновку експерта № 120 від 06.10.2020 у ОСОБА_6 мали місце: закритий перелом лівого надколінника, який не був небезпечним для життя в момент заподіяння, не супроводжувався небезпечними для життя явищами та за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; забійні рани голови, лівого стегна за ознакою розладу здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день)) належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна лівої половини грудної клітки, тулуба, лівого надколінника за ознакою розладу здоров`я (тривалістю не більше як шість днів), належать до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав, пояснив, що дійсно наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 . Однак, зазначив, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_7 , який і запропоновував ОСОБА_3 зустрітися і вирішити конфлікт, що був між ними, призначив зустріч. ОСОБА_8 прийшов у призначений час та місце, це було близько 22.00 години 29.08.2020. Чекав ОСОБА_9 , однак той не прийшов, тоді ОСОБА_8 пішов до будинку, де мешкає ОСОБА_10 , та почав його гукати, почув, що дорогою хтось йде, було темно, він побачив двох людей. Чоловіки, які наближалися, почали викрикувати образливу лайку на адресу ОСОБА_8 , останній впізнав голос ОСОБА_10 та розізлився. Взяв з паркану металеву трубу, ОСОБА_10 втік, і ОСОБА_8 почав наносити удари чоловікові, який був з ОСОБА_10 , ним виявився ОСОБА_6 . Обвинувачений запевнив суд, що усвідомлює, що вчинив протиправно та у подальшому подібне не повториться, щиро розкаявся у вчиненому.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 29.08.2020 близько 23 години він зустрівся з ОСОБА_10 біля свого будинку, запитав чи є у нього випити, той відповів, що є і запросив до себе додому. Вони пішли і біля будинку ОСОБА_10 побачили ОСОБА_8 , який, нічого не пояснюючи, підбіг і почав бити потерпілого. Перший удар був по ключиці, далі по нозі, ударів було декілька, потерпілий точно не пам`ятає куди саме були удари, вони були по усьому тілу. Від ударів потерпілий впав і почав відповзати, потім потерпілий втрачав свідомість, а коли прийшов до тями, то ОСОБА_10 і ОСОБА_11 намагалися йому допомогти. Після вказаних подій ОСОБА_10 розповідав потерпілому, що у них з ОСОБА_8 є неприязні стосунки. Також потерпілий вказав, що обвинуваченим йому частково відшкодовано матеріальну шкоду, щодо обрання покарання потерпілий поклався на думку суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 29.08.2020 вони з чоловіком ОСОБА_3 ввечері приїхали з роботи, свідок пішла до будинку, ОСОБА_3 у гараж. Пізніше, між 22.00 та 23.00 годиною їй зателефонував чоловік та попросив приїхати і забрати його. Вона приїхала і забрала, інших людей, крім свого чоловіка ОСОБА_3 , свідок не бачила.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 29.08.2020 вони з чоловіком ОСОБА_6 були вдома, повечеряли, алкоголь не вживали, і чоловік пішов до сусідів. Коли ОСОБА_6 вийшов з дому вона не пам`ятає, але ще була світла пора доби. Наступного дня свідок дізналася, що чоловік у лікарні.

Стороною обвинувачення у судовому засіданні були надані такі письмові докази:

-протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2020, що був проведений за участю підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності понятих, під час якого ОСОБА_3 повідомив про обставини події 29.08.2020 та показав як та куди саме наносив удари металевою трубою потерпілому. Обставини, що були встановлені у ході слідчого експерименту, загалом відвідають фактичним обставинам кримінального провадження. За виключенням такого: відповідно до обставин, що викладені у протоколі слідчого експерименту, ОСОБА_3 металеву трубу, якою у подальшому наносив удари, вихопив з рук ОСОБА_10 . Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що трубу він взяв з паркану поблизу, а не у ОСОБА_14 . Такі пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з поясненнями потерпілого, тому, суд надає перевагу усним поясненням обвинуваченого та потерпілого, які бере до уваги як доказ вказаних обставин. Наявність лише даної неузгодженості за результатами слідчого експерименту, на думку суду, не тягне за собою визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.
- висновок експерта № 120 від 06.10.2020, відповідно до даних якого, у ОСОБА_6 мали місце: закритий перелом лівого надколінника, який не був небезпечним для життя в момент заподіяння, не супроводжувався небезпечними для життя явищами та за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; забійні рани голови, лівого стегна за ознакою розладу здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день)) належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна лівої половини грудної клітки, тулуба, лівого надколінника за ознакою розладу здоров`я (тривалістю не більше як шість днів), належать до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Витяг з ЄРДР, рапорт інспектора-чергового СРПП № 3 Барського ВП, заява потерпілого, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.

Таким чином, суд приймає наведені докази як належні та допустимі.

Разом з тим, стороною обвинувачення було надано висновок про медичний огляд ОСОБА_3 , що складений лікарем Дуженькою на запит слідчого ОСОБА_15 . Згідно з даними вказаного документу, 30.08.2020 о 03.10 годині у ОСОБА_3 встановлено: "Алкогольне сп`яніння (за зовнішніми ознаками, від Drager відмовився)".

Оцінюючи наданий документ, суд приймає зауваження сторони захисту щодо того, що, згідно з даними обвинувального акту, фактичні обставини та формулювання обвинувачення не містять посилання на вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у стані сп`яніння. Крім того, висновок складено о 03.10 годині 30.08.2020, а події, про які йдеться в обвинувальному акті, як було встановлено під час судового розгляду, відбувалися близько 22.00 години 29.08.2020, тобто до висновку пройшло близько 5 годин, у документі не вказано які саме зовнішні ознаки були взяті лікарем до уваги.

Таким чином, суд вважає даний документ неналежним та недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду та обставина, що ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 під час суперечки, що виникла на ґрунті неприязних відносин.

Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази - кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України, та, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами, які були прийняті судом.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ч. 1 ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує ставлення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Обставинами, які, згідно з частиною 1 статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які, згідно зі ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, відсутні.
Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Поряд з цим, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої орган з питань пробації дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
З урахуванням наведеного, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі. Разом з тим, дані про особу обвинуваченого (раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду, заподіяну злочином) переконують суд у тому, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, та створюють підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на останнього певні обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України та ст. 65-67 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя