ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/713/21 Справа № 215/6189/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого:
- 06 лютого 2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, і зазначає, що два заохочення, два погашених стягнення, посередня характеристика хоча і не характеризують негативно особу засудженого ОСОБА_5 , проте не вказують на факт його виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтовування зазначає, що накладенні стягнення погашені, має два заохочення, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, зарахований до штату відділення соціально-психологічної служби з господарського обслуговування для подальшого відбування покарання, що свідчить про його позитивну динаміку, яка не була взята судом до уваги.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів своє виправлення в повній мірі.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 , на даний час відбуває покарання за вироком Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу від 06 лютого 2018 року, за ч. 2 ст. 185 України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Початок строку за вироком: 05 квітня 2018 року, кінець строку: 05 травня 2021 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі перебуває з 10 квітня 2018 року. Під час утримання на дільниці слідчого ізолятора Криворізького УВП № 3, характеризувався посередньо, заохочення та стягнення не застосовувались. З 24 квітня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Криворізькій УВП №3», де на виробництві установи працевлаштований на посаду підсобного робітника. За час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Має два погашених стягнення за зберігання заборонених предметів, два рази заохочувався.
Колегія суддів враховує, що обидва свої заохочення засуджений ОСОБА_5 отримав 02 січня 2020 року та 30 березня 2020 року, тобто напередодні виникнення у нього права застосування положень ст. 81 КК України. Така часткова вибіркова поведінка засудженого в період передування права для умовно-дострокового звільнення, не може достатньо впевнено свідчити про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.
Посилання засудженого на те, що він став на шлях виправлення, не знайшли свого підтвердження як за наявними матеріалами справи, так і під час апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів, не має достатньо переконливих підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2021 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4