Номер провадження: 11-сс/813/1300/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
19 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу директора ТОВ «Лідер-Парк» ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000107, внесеному до ЄРДР 30.07.2020 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000107 від 30.07.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу директор ТОВ «Лідер-Парк» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого.

Мотиви апеляційного суду.
Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подали з таких підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 7 ст. 173 КПК України підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Проте відповідно до положень Глави 17 КПК України, якою визначено порядок, підстави та мету накладення арешту на майно, право на оскарження рішень щодо накладення арешту не є абсолютним для підозрюваного та інших осіб, визначених ч. 7 ст. 173 КПК України, оскільки право на оскарження виникає у особи, у якої порушено право на володіння, користування та розпорядження майном.

Положеннями ст. 393 КПК України визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на подачу апеляційної скарги, проте директор ТОВ «Лідер-Парк» ОСОБА_3 , у даному випадку, до переліку таких осіб не входить з огляду на наступне.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що арешт накладено на земельну ділянку з кадастровим номером :29:005:0035, загальною площею 0,6 га, за адресою: м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 7, користувачем якої є ТОВ «СПОРТ-СЕРВІС», , а власником територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради та земельну ділянку з кадастровим номером :29:005:0034, загальною площею 0,0724 га, за адресою: м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 9, користувачем якої є ТОВ «ЛІДЕР-ПАРК», , а власником територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, із забороною відчуження, користування, розпорядження вказаними земельними ділянками, а також із забороною проведення на них будь-яких підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до ч. 5 ст. 642 КПК України повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;

2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;

3) довіреністю - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є працівник юридичної особи, яка є власником майна, щодо якого здійснюється процедура спеціальної конфіскації.

Наявне в апеляційній скарзі посилання на те, що ОСОБА_3 є директором ТОВ «Лідер-Парк» не може бути прийняте до уваги, зважаючи на те, що повноваження представництва цього товариства не підтверджені копіями установчих документів відповідно до ч. 5 ст. 642 КПК України.

Таким чином, апелянтом не надано доказів, що підтверджують його повноваження, тому апеляційну скаргу належить вважати такою, що подана особою, яка не має право її подавати.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, вважаю, що дана апеляційна скарга підлягає поверненню.

Залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 642, 309, 370-372, 399, КПК України, суддя-доповідач,-

постановив:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Лідер-Парк» ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000107, внесеному до ЄРДР 30.07.2020 року, повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2