Справа № 755/4987/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2020 року за № 0001960 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, неодруженого, учасника ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС ІІ категорії, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 10.03.2020 року приблизно о 21 год. 25 хв. перебував за місцем роботи у приміщення роздягальні магазину «АТБ» розташованому за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 18, до якої також зайшов потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також працює у даному магазині молодшим приймальником товару. Побачивши ОСОБА_4 , який вже був переодягнений, потерпілий зробив йому зауваження, так як робоча зміна закінчувалась тільки о 22:00 годині. Внаслідок цього, в зв`язку із неприязними відносинами між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , почав наносити численні удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, потім збивши його з ніг, почав душити потерпілого. В результаті криків потерпілого до приміщення роздягальні забігли співробітники магазину та відтягнули ОСОБА_4 від ОСОБА_9 , чим не дозволили продовжити йому чинити насильницькі дій щодо потерпілого. Після цього ОСОБА_4 пішов з місця події у невідомому напрямку.

Згідно висновку експерта №042-1353-2020 від 20.03.2020 року у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні судово-медичної експертизи та при вивченні медичної документації на його ім`я виявлені наступні тілесні ушкодження:

- закрита травма лівої кисті: косий перелом діафізу 5-ї п`ястної кістки без зміщення уламків.

Вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п.п.4.6. та 2.2.1./в «Правил».

Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилося від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились.

Морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, а також дані, медичної документації, дозволяють вважати спроможними термін їх утворення 10.03.2020 року.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що він є ліквідатором Чорнобильської АЕС, інвалідностей не має. До 01.04.2020 року працював на посаді молодшого приймальника товару в ТОВ «АТБ МАРКЕТ». Він 10 березня 2020 року прийшов на роботу в продуктовий магазин «АТБ» та після робочого дня, близько 22.00 години збирався йти додому, проте до роздягальні зайшов потерпілий ОСОБА_9 та почав чіплятися до нього, сказав «ти спішиш до мамулі». Вказав, що він захищався від потерпілого. Пояснив, що на відео з камери спостереження з магазину видно, що між ними була боротьба, потерпілий молодший від нього за віком. Травматичних ударів він потерпілому не спричиняв. Відео з камери спостереження повністю відповідає подіям, які відбулись. Під час тих подій він не роздивлявся, що у потерпілого було в руках, проте вже на відео побачив в руках потерпілого ніж. Потерпілий перший почав наносити удари та торкнувся своєю рукою його обличчя. Потерпілий його спровокував. Вперше коли потерпілий намагався доторкнутися його обличчя він відхилився, проте потерпілий знову намагався доторкнутися до його обличчя, тоді він відбив його руку. Він відбив лівою рукою його руку, правою рукою намагався збити його з ніг ударом в щелепу. Наніс один удар кулаком в щелепу з лівого боку, потім почалась боротьба. Вони хватали один одного за одяг. Будучи на підлозі потерпілий кричав йому, він знаходився зверху потерпілого, який лежав на спині, утримуючи його вагою тіла та тримав його однією рукою за волосся, другою за горло. Руки потерпілого в цей час були вільні та він намагався щось дістати. Коли потерпілий заспокоївся він продовжував його тримати і тоді підійшли свідки, які розтягнули їх. ОСОБА_11 після цього встав, в правій руці у нього був канцелярський ніж. Візуальних тілесних ушкоджень у нього не було. Перелому у потерпілого не могло бути. Після цього він одягнувся та пішов додому. Про те, що приїздила швидка медична допомога дізнався з матеріалів справи. Потерпілий ніяких ушкоджень чи фізичного болю йому не завдав. З ОСОБА_11 у нього були і раніше конфлікти, які провокував потерпілий. З ним були робочі відносини до цієї події. Вказав, що 08.04.2020 року його було звільнено за прогули з посади молодшого приймальника магазину «АТБ».
Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину в повній мірі доведена показаннями потерпілого та свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Будучи допитаним у судовому засіданні з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 10.03.2020 року він перебував на роботі в ТОВ «АТБ маркет», який знаходиться на Русанівській набережній, проводив інвентаризацію товару. Приблизно о 21 год. 20 хв. він зайшов до роздягальні, там в цей час переодягався ОСОБА_4 , він зробив йому зауваження, оскільки робочий час закінчується о 22.00 годині на що ОСОБА_4 відповів нецензурною лайкою. Він протягнув руку до ОСОБА_12 , сказавши «Що мама жде», розвернувся і хотів відходити, і ОСОБА_12 напав на нього, нанісши удар в ліву щоку правою рукою. Було чотири удари в різні місця. Він почав захищатися, прикривати обличчя від ударів, ОСОБА_12 збив його з ніг, поваливши на підлогу, наносив удари в голову. Потім почав душити, тягнути за волосся, згодом знов почав наносити удари в обличчя та голову. Удари наносились кулаками. Коли він лежав на підлозі ОСОБА_12 своїм тілом притиснув його та утримував. Він почав кричати, кликати на допомогу. Розборонили їх працівники магазину, які кричали ОСОБА_12 , щоб він зупинився на що він відповідав їм нецензурною лайкою. Потім він відчув біль у руці, працівники магазину викликали швидку допомогу та поліцію. Швидка відвезла його до лікарні, де йому було накладено гіпс у зв`язку з переломом лівої руки. Було травмовано пальці на лівій руці, якою він захищався від удару. Яким саме чином було зламано йому руку він не знає, можливо під час падіння на підлогу в ході боротьби з обвинуваченим. Також в нього були синці на обличчі та вибитий зуб. Експертиза проводилась через тиждень від події. Заяву до поліції сказала написати завідуюча магазином. До цього випадку з ОСОБА_12 також були конфлікти, бійок не було.

Будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона працює управляючою в «АТБ маркет» близько 2 років. Обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_11 знає. 10.03.2020 року, перебуваючи на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Русанівська набережна, 18, о 21.20 годині в операторській почула крики чоловіків, які були в роздягальні магазину. Між операторською та роздягальнею приблизно 5-6 метрів. Вона негайно із співробітниками побігли до роздягальні. Першою прибігла ОСОБА_14 , потім ОСОБА_15 , а потім прибігла вона. В роздягальні побачила ОСОБА_12 , який погрожував управляючій, що її вб`є, також там був ОСОБА_11 , який задихався, оскільки його душив ОСОБА_12 . Коли вона прибігла, ОСОБА_11 ще знаходився на підлозі, проте вже підводився. ОСОБА_12 спілкувався з управляючою та погрожував їй нецензурною лайкою. Як його відтягували від ОСОБА_11 вона не бачила. На ОСОБА_11 були видимі тілесні ушкодження, гематома на руці та щось червоне на обличчі. Ще потерпілий казав, що в нього сильно болить рука і напевно вона зламана. Охоронець викликав швидку допомогу, а вони забрали ОСОБА_11 до кабінету та прикладали до руки холод. З кабінету до приїзду швидкої допомоги він не відлучався. ОСОБА_12 в цей час пішов додому. Швидка допомога приїхала приблизно через 15 хвилин та ОСОБА_11 відразу госпіталізували. В той же вечір прийшов дільничний. Ножа у потерпілого ОСОБА_9 вона не бачила, як і самої бійки. Вказала про наявність відеозапису з камери відеоспостереження. Охарактеризувала ОСОБА_4 як особу яку легко вивести з рівноваги, він легко втрачає контроль над собою.

Будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що вона працює керуючою магазином «АТБ маркет», з потерпілим та обвинуваченим перебуває в службових відносинах. 10.03.2020 року близько 21 години вона з ОСОБА_17 та ОСОБА_15 перебували в операторській кімнаті, обговорювали роботу та подальші дії. Вона в тому магазині перебувала тимчасово, проводився переоблік, оскільки повинно було змінитись керівництво. З чоловічої роздягальні почули крики та побігли туди. Прибігши побачили, що ОСОБА_11 лежав на підлозі та задихався, він хрипів. На ньому сидів ОСОБА_12 . Вона почала відтягувати ОСОБА_12 від ОСОБА_11 . Тоді підбігла ОСОБА_15 та почала допомагати. При бійці вони присутніми не були, лише розбороняли. Коли ОСОБА_12 піднявся, поводив себе не адекватно, почав погрожувати, виражатись нецензурною лайкою, казав, що вдарить, але побачив охорону. Вони відвели ОСОБА_11 щоб викликати швидку допомогу та поліцію. Куди пішов ОСОБА_12 вона не знає. У ОСОБА_11 боліла рука, яка розпухала. Вони дали йому холодне для руки, також давали йому заспокійливе. В нього також було щось на обличчі та щось із зубом. Відео з камери спостереження того ж дня переглядали в присутності поліції. Що на відео зображено в руці ОСОБА_11 сказати не може. Канцелярські ножі вони працівникам не видають, видаються ножиці.

Будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що працює в «АТБ маркет» заступником керуючого. З потерпілим та ОСОБА_12 перебувала в службових відносинах. 10.03.2020 року близько 21 години перебувала в операторській магазину «АТБ маркет» на Русанівській набережній, 18. Того вечора проводили інвентаризацію товару у зв`язку із здачею магазину. Саму бійку між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не бачила, почули звуки з роздягальні. Спочатку побігла ОСОБА_14 , а за нею вона. В роздягальні побачили ОСОБА_11 , який лежав на підлозі та на ньому сидів ОСОБА_12 , який його душив. Вони їх розбороняли, вона відривала руки ОСОБА_12 від шиї ОСОБА_11 . Погроз комусь із персоналу вона не пам`ятає. На обличчі ОСОБА_11 була кров, також він скаржився, що в нього вибитий зуб. Після цього вона пішла займатися своєю роботою. Хто надавав ОСОБА_11 допомогу не знає. Бачила, що приїздила швидка допомога. Пояснила, що з ОСОБА_12 працювати було важко, він був конфліктний. На час конфлікту робочий час ОСОБА_12 закінчився. Хто викликав швидку допомогу та поліцію їй не відомо. Наступного дня вона пішла на лікарняний та їй не відома інформація щодо тілесних ушкоджень потерпілого.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він працює старшим охоронцем в «АТБ маркет» вул. Русанівська Набережна, 18. Потерпілого та обвинуваченого знає, відносини службові. 10.03.2020 року о 21.25 годині перебував на рампі де відбувається вигрузка товару та йому повідомили про бійку. З камери відеоспостереження магазину бачив як ОСОБА_11 прикладали лід до руки. У потерпілого був синець на обличчі та він скаржився що в нього зламана рука та вибитий зуб. Він викликав швидку допомогу та поліцію, потерпілого було госпіталізовано. В присутності працівників поліції було переглянуто відео з камери спостереження. Пояснив, що із перегляду відео зробив висновок, що в роздягальні була словесна перепалка та потім бійка між обвинуваченим та потерпілим. ОСОБА_12 наносив удари ОСОБА_11 . Після конфлікту бачив також і ОСОБА_12 , тілесних ушкоджень на ньому не було.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими судом, у порядку ст. 358 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілого та свідків, які суд сприймав безпосередньо.

Так, із протоколу проведення слідчого експерименту від 16.03.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_9 із долученим до нього відеозаписом вбачається, що даний слідчий експеримент проведено за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2 у присутності понятих, під час проведення якого встановлено, що 10.03.2020 року потерпілий ОСОБА_9 перебував на роботі за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 18, приблизно о 15 год. 55 хв. прийшовши на роботу, проводити інвентаризацію. В ході слідчого експерименту потерпілий розповів про свого колегу по роботі ОСОБА_4 , що останній до роботи ставиться ганебно та виконує так, що інші за нього доробляють та ніхто не може на нього вплинути, крім того конфліктує з іншими співробітниками хто б йому що не сказав, на все він відповідає агресивно та нецензурною лайкою. Так, 10.03.2020 року потерпілий ОСОБА_9 приблизно о 21.15 год. вирішив піти до роздягальні взяти картку, щоб купити собі поїсти та зайшовши до роздягальні «АТБ маркету» за вище зазначеною адресою він побачив ОСОБА_4 , який був переодягнений в цивільний одяг, а не в робочий та не зважаючи, що зміна до 22.00 год. хотів піти додому. Потерпілий в цей час запитав ОСОБА_4 «Куди це ти зібрався?». Останній продовжував запитувати «а інвентаризація тебе не стосується?» на що ОСОБА_12 обізвав потерпілого нецензурними словами. Далі потерпілий взявши із куртки картку, розвернувшись до ОСОБА_4 протягнув руку до його підборіддя та сказав «Що мамуля вдома жде?». Після цього ОСОБА_4 відразу почав наносити потерпілому удари правою рукою по обличчю, після серії ударів поваливши потерпілого на підлогу, завдававши удари на підлозі почав душити потерпілого за шию. В цей час потерпілий ОСОБА_9 почав кричати та кликати на допомогу. Коли ОСОБА_12 душив потерпілого та тягнув за волосся, до роздягальні забігла завідуюча та інші співробітники та забрали ОСОБА_12 від ОСОБА_11 . Після того, ОСОБА_11 забрали до операторської та потерпілий відчув біль в лівій руці та що йому ОСОБА_12 вибив зуб, також на обличчі у нього була кров. Пізніше потерпілого забрала швидка медична допомога, де в лікарні наклали гіпсову пов`язку на ліву руку, так як був перелом.

Даний слідчий експеримент проведено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та узгоджується з показаннями потерпілого та свідків, безпосередньо допитаних судом в судовому засіданні.

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Слідчий експеримент це пізнавальна слідча дія, сутність якої полягає у проведенні досліджень, пов`язаних із встановленням, перевіркою або оцінкою слідчих версій, про можливість або неможливість існування тих чи інших фактів, що мають значення для справи.

Доводи сторони захисту щодо визнання слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 недопустимим та неналежним доказом сторони обвинувачення є безпідставними, оскільки даний слідчий експеримент проведено у відповідності до вимог ст.ст. 223, 240 КПК України, будь яких порушень під час проведення слідчого експерименту судом не встановлено.

Так, із протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого, потерпілому ОСОБА_9 , понятим ОСОБА_20 та ОСОБА_21 роз`яснено їх права і обов`язки а також повідомлено про застосування безперервної відеофіксації.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 223 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного. А тому доводи клопотання сторони захисту щодо недопустимості слідчого експерименту у зв`язку з його проведенням у денний час є безпідставним.

Доводи сторони захисту щодо проведення даного слідчого експерименту не на місці вчинення кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки кримінальним процесуальним законодавством не визначено необхідність проведення слідчого експерименту лише за місцем вчинення кримінального правопорушення.

Також безпідставними є доводи сторони захисту щодо поставлення слідчим навідних питань потерпілому під час проведення даного слідчого експерименту, що спростовується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом даної слідчої дії.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №042/1-353-2020 від 20.03.2020 року вбачається, (а.к.п. 45-48), що при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням даних наданої медичної документації (у т.ч. і інструментальних досліджень), які свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 10.03.2020 року у нього мало місце наступне тілесне ушкодження:

- закрита травма лівої кисті: косий перелом діафізу 5-ї п`ясної кістки без зміщення уламків.

Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилося від травмуючої дії тупого (тупих) предмету предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, вказаним в Постанові слідчого про призначення експертизи, тобто 10.03.2020 року, та не супроводжувалось небезпечними для життя явищами.

Рентгенологічні дані вказують на наявність перелому тіла діафізу 5-ї п`ясної кістки, дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності травмованої ділянки так і відновлення порушеної функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу, (звичайні строки консолідації такого перелому та відновлення функції травмованої ділянки перевищують 21 добу), та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерій визначення ступеню тяжкості. За таких обставин, є підстави стверджувати, що вищевказана травма лівої кисті відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил».

Виявлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження могло утворитися при обставинах, на які вказує при проведенні слідчого експерименту 16.03.2020 року за його участі.

Даний висновок експерта проведено компетентним спеціалістом у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства є належним та допустимим та узгоджується з показаннями потерпілого та свідків, безпосередньо допитаних судом щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень із зазначенням ступеню тяжкості, а тому доводи сторони захисту щодо визнання висновку експерта неналежним доказом є безпідставними.

Із протоколу перегляду відеозапису від 27.03.2020 року та відеозапису долученого до нього, який постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 23.07.2020 року визнаний речовим доказом та переглянутий судом в судовому засіданні встановлено обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, які узгоджуються з показаннями як потерпілого так і свідків у даному кримінальному провадженні (а.к.п. 61-74).

Даним відеозаписом з камери спостереження магазину ТОВ «АТБ-Маркет» від 10.03.2020 року підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у відповідності до вимог ст. 91 КПК України, а тому доводи сторони захисту щодо визнання даного відеозапису неналежним доказом є безпідставними.

Також дослідженою в судовому засіданні довідкою №1569 від 10.03.2020 року, виданої Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги м. Києва підтверджується перебування потерпілого ОСОБА_9 в травмпункті даної лікарні з діагнозом костяний перелом діафізу V п`ястної кістки лівої Кисті без зміщення.

Проте дана довідка не містить даних щодо обставин спричинення травми, а тому доводи сторони захисту щодо наявності в ній інформації про отримання тілесного ушкодження не на робочому місці, а на вулиці є безпідставними.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності указують на те, що дійсно обвинуваченим ОСОБА_4 спричинено ОСОБА_9 умисне середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи сторони захисту щодо не підтвердження спричинення умисних тілесних ушкоджень потерпілому саме від умисних дій обвинуваченого спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме матеріалами кримінального провадження, відеозаписом з камери спостереження магазину АТБ, який визнаний речовим доказом, показаннями потерпілого та свідків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, встановлених судом.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 19 листопада 2019 року (справа № 689/332/18 (провадження № 51-8654км18) нормативним визначенням умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК України) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень і причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (раніше не судимий, з вищою освітою, неодружений, є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС ІІ категорії та особою пенсійного віку, на даний час не працює, не є інвалідом І чи ІІ групи,); позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо визначення міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити останньому покарання у межах санкції частини першої ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, оскільки визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому за відсутності відповідного клопотання прокурора не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судово-медичної експертизи №042/1-353-2020 від 20.03.2020 року 829 (вісімсот двадцять дев`ять) грн. 60 коп.

Речовий доказ у кримінальному проваджені - оптичний диск CD-R «Verbatim» 700МВ, з написом «Камера АТБ роздягальня», що містить інформацію, а саме один відеозапис, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя