Справа №463/8525/21
Провадження №1-кс/463/4884/21
У Х В А Л А

03 серпня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржники звернулись до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 16 липня 2021 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000267 від 2 липня 2021 року.

Скаргу мотивують тим, що постановою відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000267. Така є не вмотивованою, так як не містить жодної підстави вважати заявника особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. Також постанова складена всупереч вимог КПК. У сторони обвинувачення не було очевидних та достатніх підстав вважати, що йому не завдано шкоду. Оскільки у заяві про залучення в якості потерпілого ОСОБА_3 зазначає про завдання йому шкоди, тому вважає постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим незаконною, необґрунтованою, такою, що порушує його права, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав клопотання про слухання справи без його участі.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання не з`явився, заперечення на скаргу не подав.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Із змісту ч.2 ст.55 КПК України випливає, що права і обов`язки потерпілого виникають у заявника автоматично, лише у випадку подання заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо нього.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

16 липня 2021 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000267 від 2 липня 2021 року.

Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Встановлено, що слідчим розглянуто клопотання ОСОБА_3 від 2 липня 2021 року про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, та за результатами розгляду такого винесено оскаржувану постанову.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, в ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням передбаченим ч.2 ст.382 КК України, заявнику завдана моральна, фізична або майнової шкода. Заявник у своєму клопотанні про визнання потерпілим зазначає, що йому заподіяно шкоду, однак не вказує у чому полягає завдана шкода та підтвердження понесення такої.

Доводи щодо участі у розгляді справ, за результатами розгляду яких було постановлені ухвали, щодо виконання яких, як вважає заявник, було допущено вчинення злочину, не можуть бути доказом понесення шкоди внаслідок вчинення злочину, оскільки такі є процесуальними витратами, розподіл яких підлягає вирішенню в порядку глави 8 КПК України.

Отже, враховуючи наведене та керуючись принципами кримінального процесу, суд дійшов висновку, що підчас судового розгляду не встановлено жодних даних, які б давали підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням скаржнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, ОСОБА_4 від 16 липня 2021 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000267 від 2 липня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1