ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 699/56/21
провадження № 1-кп/691/272/21
УХВАЛА

14 травня 2021 рокум. Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника (адвоката) ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід та заяву прокурора в кримінальному проваджені про відвід судді колегії суддів ОСОБА_1 , за матеріалами кримінального провадження № 0000971 відомості 02.12.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 04.03.2021 року, в провадження Городищенського районного суду Черкаської області, для розгляду по суті, 11.03.2021 року надійшло кримінальне провадження № 0000971 від 02.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.255 КК України (судове провадження № 1-кп/691/272/21, справа № 699/56/21).

Ухвалою колегії суддів (з урахуванням автоматизованого розподілу в порядку ст.35 КПК України кримінальне провадження № 0000971 від 02.12.2020, передано на розгляд раніше визначеному складу суду (головуюча суддя ОСОБА_1 , члени колегії: судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) для вирішення питання для об`єднання з іншим кримінальним провадженням), зазначене кримінальне провадження було призначене до підготовчого судового засідання на 16:00 годину 17.03.2021 року, яке не відбулося з поважних на те причин, в зв`язку з розглядом іншого кримінального провадження цією ж колегією та закінченням робочого часу.

Підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні відкладено.

В подальшому, з 18.03.2021 року по 02.04.2021 року (день тижня п`ятниця), член колегії суддів ОСОБА_3 перебував на лікарняному.

З 05.04.2021 року по 20.04.2021 року, суддя ОСОБА_1 перебувала на лікарняному в зв`язку з чим, підготовче судове засідання, призначене на 10:00 годину 13.04.2021 року не відбулося.

Після виходу головуючої судді з лікарняного, повним складом колегії суддів в даній справі, відповідно до вимог КПК України, були визначені час та дата підготовчого судового засідання о 15 годині 30 хвилин 26.04.2021 року.

26.04.2021 року засідання не відбулося в зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_2 в нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні та закінченням робочого часу в Луганському господарському суді з яким мав відбутися відеоконференцзв`язок з метою забезпечення участі в судовому засіданні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 . У зв`язку з наведеним, підготовче судове засідання було перенесене на 09 годину 00 хвилин 14.05.2021 року.

14.05.2021 року в підготовче судове засідання прибули прокурор ОСОБА_5 , захисник (адвокат) ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 ..

Не прибув в судове засідання захисник (адвокат) ОСОБА_8 , та за повідомленням обвинуваченого ОСОБА_7 в суді його інтереси представляє лише адвокат ОСОБА_6 , угоду з адвокатом ОСОБА_8 розірвано.

Колегія суддів, підстав для відкладення підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року, не вбачає, та на вирішення поставлено заявлений самовідвід та відвід судді ОСОБА_1 ..

Згідно частин 1, 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді, судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Так, 26.03.2021 року в судовому засіданні, одноособово, як головуючою в справі, в порядку абзаців першого та п`ятого п. 20-5 Розділу ХІ "Перехідні положення" КПК України, при вирішенні внесеного 23.03.2021 року клопотання процесуального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід в даному кримінальному провадженні, та їй було заявлено відвід прокурором від розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000971 відомості 02.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України.

14.05.2021 року, в підготовчому судовому засіданні, суддя ОСОБА_1 підтримала свою заяву про самовідвід, вказавши підстави для самовідводу пункти 4, 5 частини 1 статті 75 КПК України.

В обґрунтування своєї заяви, з урахуванням п.12 висновку №1 Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 року, рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 року (заява № 33949/02), п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" № 8 від 13.06.2007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики України", затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, Бангалорських принципів поведінки судді, Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року, суддя ОСОБА_1 посилалася на те, що 11.03.2021 року на стадії визначення головуючого судді (складу колегії суддів), який буде розглядати матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст.255 КК України, судова справа №699/56/21, колегія суддів обрана без дотримання норм діючого кримінального процесуального законодавства України, та було порушено принцип вірогідності, передбачений ч.3 ст.35 КПК України. Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду, визначено головуючий суддя ОСОБА_1 , склад колегії суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , підстави передачі: розгляд питання про об`єднання (спільного розгляду). ОСОБА_7 , за матеріалами, що надійшли до суду, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Частина 2 статті 31 КПК України передбачає, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого. На думку судді ОСОБА_1 , в судовій справі № 699/56/21, що надійшла до Городищенського районного суду Черкаської області, на виконання ухвали колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 04.03.2021 року, щодо підсудності, з урахуванням ухвали Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.02.2021 року, щодо колегіального розгляду справи, автоматизованою системою слід було визначити (лише) головуючого суддю, навіть якщо застосовано принцип передачі справи раніше визначеному складу суду, та в подальшому, за наявності для того підстав, визначати членів колегії суддів. Крім того, аби обставини недовіри, які прокурори заявляють їй в кримінальному провадженні № 0000090 від 04.04.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.146 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, п.п.3, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.255 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.255 КК України (судова справа № 704/16/16-к), не стали в майбутньому підставою для відводів, скасування прийнятого в кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України (судова справа № 699/56/21) судового рішення, чи притягнення її до певного виду відповідальності, з огляду на кримінальне провадження щодо неї (№ 0001301 від 18.06.2019 року, за ч.2 ст.343, ч.2 ст.387 КК України), перебуває в суді, та здійснення Національним агентством з питання запобігання корупції моніторингу та контролю за виконанням нею актів законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, за зверненням прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_14 (08.12.2020 року № 14/3-37002-19вих20) щодо вирішення питання про складання стосовно судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, адже прокурор вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-7 КУпАП, та які виникли під час розгляду кримінального провадження № 0000090 від 04.04.2014 року, так як в подальшому з урахуванням висловленої в судовому засіданні позиції прокурора ОСОБА_15 вирішуватиметься питання про об`єднання вказаних кримінальних проваджень (№ 0000090 від 04.04.2014 року та № 0000971 від 02.12.2020 року) в одне, що в стороннього спостерігача може викликати сумнів в її об`єктивності та неупередженості, з метою усунення сумнівів у неупередженості головуючого судді, з урахуванням в тому числі положень пункту 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів.

Прокурор ОСОБА_5 , також підтримав свою заяву про відвід головуючої та пояснив, що на даний час він просить суд, з наведених ним підстав у поданій заяві, відвести суддю ОСОБА_1 від розгляду клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України (судова справа № 699/56/21).

В обґрунтування своєї заяви, прокурор ОСОБА_5 посилався на те, що на розгляді колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебуває клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України (судова справа № 699/56/21), за фактом його участі у злочинній організації у складі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та інших невстановлених слідством осіб, утвореній для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема умисного вбивства активіста та учасника "Самооборони Євромайдану Черкаської області", журналіста ОСОБА_19 та знищення майна ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .. Також, цією ж колегією суддів здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000090 (судовий номер справи 704/16/16-к, провадження № 1-кп/691/133/20) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.146 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, п.п.3, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.255 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.255 КК України, тобто, у вчиненні кримінальних правопорушень стосовно активіста та учасника "Самооборони Євромайдану Черкаської області", журналіста ОСОБА_19 та замаху на умисне знищення майна ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .. На теперішній час встановлені обставини, які викликають обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_1 під час розгляду судової справи № 699/56/21. Так, ним затверджено та 12.11.2020 року скеровано до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000779 від 21.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України. У ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000779, зокрема, встановлено, що 05.06.2019 року, під час судового засідання щодо розгляду обвинувальних актів у кримінальному провадженні № 0000090, суддя Городищенського районного суду ОСОБА_1 , не зважаючи на усне попередження слідчого про недопустимість розголошення даних досудового слідства, зачитала зміст листа від 04.06.2019 № 23/1-32711-17 та копії постанови про застосування заходів безпеки стосовно свідка у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017 року, ОСОБА_9 .. Крім того, будучи безпосереднім свідком у кримінальному провадженні № 0001280, достовірно знаючи обставини написання слідчому ОСОБА_22 рукописного клопотання про забезпечення безпеки у кримінальному провадженні № 002506, достовірно знаючи про прийняте процесуальне рішення слідчим - винесення постанови про застосування заходів безпеки стосовно свідка у кримінальному провадженні № 0002506, а також будучи ознайомленим із протоколом роз`яснення прав та обов`язків особи щодо якої застосовуються заходи безпеки від 03.06.2019, замість надання повних, об`єктивних, достовірних і належних показань про обставини досліджуваних подій, або ж відмови від давання показань на підставі ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, вирішив надати показання з метою забезпечення алібі, створення штучних доказів захисту і утворення, таким чином, передумов уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні проступки суддею ОСОБА_1 .. Реалізуючи умисел направлений на створення штучних доказів захисту судді ОСОБА_1 , ОСОБА_9 вирішив приховати дійсні обставини щодо написання слідчому ОСОБА_22 рукописного клопотання про забезпечення безпеки у кримінальному провадженні № 002506, про прийняте процесуальне рішення слідчим - винесення постанови про застосування заходів безпеки стосовно свідка у кримінальному провадженні № 0002506, а також будучи ознайомленим із протоколом роз`яснення прав та обов`язків особи щодо якої застосовуються заходи безпеки від 03.06.2019, 28.07.2020 року, надав дізнавачу завідомо неправдиві показання щодо зазначених обставин та заперечив факт написання ним клопотання про забезпечення безпеки у кримінальному провадженні № 002506 від 04.08.2017, ознайомлення із постановою про застосування заходів безпеки стосовно свідка у кримінальному провадженні № 002506 від 04.08.2017 року та ознайомлення із протоколом роз`яснення прав та обов`язків особи, щодо якої застосовуються заходи безпеки у кримінальному провадженні № 0002506 від 04.08.2017, чим спотворив дійсні обставини події, які йому були достовірно відомі, тим самим штучно створив докази захисту щодо підозрюваної ОСОБА_1 , перешкодив правосуддю у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальному провадженні. Поряд з цим, за фактом розголошення відомостей щодо досудового розслідування Державним бюро розслідувань проводилось дізнання та 15.08.2020 року - обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001280 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст.143, ч.2 ст.387 КК України скеровано до суду для розгляду по суті. Таким чином, на розгляді судді ОСОБА_1 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020 року за звинуваченням ОСОБА_7 , співучасник якого ОСОБА_9 вдався до неправдивих свідчень в її інтересах, що вказує на наявність у судді ОСОБА_1 реального чи потенційного конфлікту інтересів. Вказані обставини дають обґрунтовані підстави дійти висновку про можливу упередженість та передбачуваність прийняття рішення по даній справі. Крім того, 08.12.2020 року до Національного агентства з питань запобігання корупції скеровано лист № 14/3-37002-19вих20, щодо проведення перевірки наведених фактів та за наявності підстав вжити заходів реагування. Наразі перевірка триває. Посилаючись на приписи п.4 ч.1 ст.75 КПК України, практику Верховного Суду, ч.5 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", практику Європейського суду з прав людини, Бангалорські принципи поведінки суддів, просив задоволити його заяву.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник (адвокат) ОСОБА_6 заперечували проти задоволення заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_1 , зазначивши, що вона є необґрунтованою, оскільки підстави, наведені прокурором для відводу судді вже неодноразово були предметом розгляду даної колегії в іншому кримінальному провадженні, при вирішенні аналогічних заяв прокурорів Офісу Генерального прокурора про відвід судді ОСОБА_1 , поєднаному з даною справою та просили відмовити в задоволенні заяви. Щодо заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід з підстави наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, та наведені в обґрунтування, не вбачають підстав до задоволення. Щодо тієї підстави, що при авторозподілі даної справи були порушені вимоги ст.35 КПК України, то сторона захисту в цій частині поклалася на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 вважає, що самовідвід судді ОСОБА_1 підлягає до задоволення, є обґрунтований як нормами Закону так і обставинами наведених кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді суду.

Вислухавши учасників процесу та вивчивши заяви, колегія суддів вважає наступне.

Згідно вимог ст.75 КПК України, суддя не може брати участі у кримінальному провадження: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватись правил суддівської етики. Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Пунктом 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді передбачено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. Водночас у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 січня 2001 року визначено, що при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Самовідвід судді від участі у розгляді конкретної справи це одна з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли своє відображення в статті 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку конкретного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Крім того, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру"). У справах, де складно отримати докази, які спростовували б презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога наявності об`єктивної неупередженості надає додаткову важливу гарантію.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема у справах "Делкурт проти Бельгії", "Пєрсак проти Бельгії" і "Де Куббер проти Бельгії", неодноразово наголошував, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Також ЄСПЛ звертав увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної. Водночас у Бангалорських принципах поведінки судді вказано, що об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про брак об`єктивності в суддів, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про самовідвід (відвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу. У пункті 20 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи держава-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених 27.07.2006 року Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН за №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.2009, п. 69-71) Європейський суд, констатуючи порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції, зазначив, що застосовуючи об`єктивний критерій неупередженості судді, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

У заяві про самовідвід суддя ОСОБА_1 посилається на те, що в судовій справі № 699/56/21, що надійшла до Городищенського районного суду Черкаської області, на виконання ухвали колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 04.03.2021 року, щодо підсудності, з урахуванням ухвали Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.02.2021 року, щодо колегіального розгляду справи, автоматизованою системою слід було визначити (лише) головуючого суддю, навіть якщо застосовано принцип передачі справи раніше визначеному складу суду, та в подальшому, за наявності для того підстав, визначати членів колегії суддів.

З даною підставою колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

11.03.2021 року за вх. № 1077/21-Вх. до Городищенського районного суду Черкаської області, згідно ухвали Черкаського апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0000971 від 02.12.2020 року, справа №699/56/21, з обвинувальним актом, про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.255 КК України, за підсудністю, для колегіального розгляду справи, оскільки в справі міститься заява обвинуваченого ОСОБА_7 про колегіальний розгляд справи, а у Корсунь-Шевченківському районному суді неможливо створити колегію суддів.

Дане кримінальне провадження Протоколом передачі судової справи було передано раніше визначеному складу суду та присвоєно єдиний унікальний номер справи 699/56/21, номер провадження № 1-кп/691/272/21 і утворено склад суду: головуючий суддя - ОСОБА_1 , колегія суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 оскільки цією ж колегією суддів здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000090 (судовий номер справи 704/16/16-к, провадження № 1-кп/691/133/20) за обвинуваченням, в тому числі, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

При цьому, на думку колегії суддів, працівники апарату суду діяли відповідно до вимог п.п.9 п.21 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, згідно якого передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розділу щодо матеріалів кримінального провадження щодо особи, стосовно якої вже здійснюється судове провадження, у випадку, передбаченому ч.2 ст.334 КПК України.

Згідно ч.2 ст.334 КПК України, у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає порушень вимог ст.35 КПК України при визначенні складу суду в даному кримінальному провадженні.

Щодо інших підстав, наведених суддею ОСОБА_1 у своїй заяві про самовідвід, як то: аби обставини недовіри, які прокурори заявляють їй в кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2014 року, де окрім інших, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, не стали в майбутньому підставою для відводів, скасування прийнятого судового рішення в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України, чи притягнення її до певного виду відповідальності, з огляду на кримінальне провадження щодо неї (№0001301 від 18.06.2019 року, за ч.2 ст.343, ч.2 ст.387 КК України), яке перебуває в суді; здійснення Національним агентством з питань запобігання корупції моніторингу та контролю за виконанням нею актів законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів під час розгляду кримінального провадження №0000090 від 04.04.2014 року; можливого, в подальшому вирішення питання про об`єднання вказаних кримінальних проваджень (№ 0000090 від 04.04.2014 року та № 0000971 від 02.12.2020) в одне, то колегія суддів вважає наступне.

В кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2014 року, дійсно судді ОСОБА_1 та членам колегії неодноразово заявлялись відводи процесуальними прокурорами, проте, в їх задоволенні було відмовлено. Щодо кримінального провадження відносно судді ОСОБА_1 (№ 0001301 від 18.06.2019 року, за ч.2 ст.343, ч.2 ст.387 КК України), то воно дійсно перебуває в суді на стадії підготовчого провадження і її вина у вчиненні інкримінованих їй правопорушень судом ще не доведена. Щодо здійснення Національним агентством з питань запобігання корупції моніторингу та контролю за виконанням суддею ОСОБА_1 актів законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів під час розгляду кримінального провадження № 0000090 від 04.04.2014 року, то на час розгляду заяви про самовідвід, перевірка ще триває і висновки НАЗК щодо наявного конфлікту інтересів у судді ОСОБА_1 при розгляді вищезазначеного кримінального провадження, відсутні. Питання об`єднання вказаних вище кримінальних проваджень судом ще не вирішувалось, та на думку колегії суддів навіть в разі позитивного його вирішення, дана обставина не може бути підставою для відводу судді ОСОБА_1 , як і не вбачає колегія суддів конфлікту інтересів в діяльності судді ОСОБА_1 за вказаних обставин при розгляді кримінального провадження № 0000971 від 02.12.2020 року.

З огляду на наведе вище, колегія суддів вважає що у задоволенні заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід слід відмовити.

Право сторін на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"). Європейський суд з прав людини в п.49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.52 рішення у справі "Білуха проти України"). Так, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді ОСОБА_1 , заявлені прокурором в кримінальному провадженні № 0000971 від 02.12.2020, що вже були предметом розгляду заявленого відводу судді ОСОБА_1 в кримінальному провадженні № 0000090 від 04.04.2014 року, колегія суддів вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження. При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п.45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п.40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п.44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; п.30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; п.96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Враховуючи наведене, приписи вище зазначених норм закону, практику Європейського суду, у задоволенні заяви прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про відвід судді колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 (головуюча), слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

у задоволенні заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід та заяви прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_5 про відвід судді колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 (головуючий), за матеріалами кримінального провадження № 0000971 відомості 02.12.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 18.05.2021 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3