Справа № 484/2024/21
Провадження: № 1-кп/484/327/21р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000031, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Актове Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одружений, працює в магазині «Продукти - 210» ТОВ «АТБ - маркет» на посаді молодшого приймальника товарів, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України;

за участю учасників судового процесу

прокурора: - ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_3

захисника: - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 маючи мету на керування транспортним засобом та не бажаючи навчатись в спеціальних закладах, з метою отримання водійського посвідчення у законний спосіб, вирішив придбати підроблене посвідчення водія через мережу Інтернет (точну веб-адресу в ході дізнання встановити не представилось можливим).

Виконуючи задумане, ОСОБА_3 , 21 липня 2020 року придбав у невідомої для нього особи через мережу Інтернет (шляхом оплатного замовлення та пересилання) посвідчення водія з підробленими даними, а саме: НОМЕР_1 , видане 21.07.2020 року Територіальним сервісним центром МВС № 4842, що числиться за іншою особою, а саме: ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не мас медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів № 340 від 08.05.1993 року, якою затверджено положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.

Таким чином, посвідчення водія є офіційним документом, оскільки може бути використане як документ - докази у правозастосовчій діяльності, що складається та видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади, та складене з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити.

10.02.2021 року о 22:40 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом та користуючись транспортним засобом, а саме: автомобілем ВАЗ 2108 із реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 21.07.2020 року ТСЦ МВС №4842, під час зупинки та перевірки документів працівниками поліції Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області біля будинку №10, що вулиці Авангардній в місті Первомайську Миколаївської області, виконуючи законну вимогу працівників поліції щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частинні підтвердження права на керування транспортним засобом, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме - посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 21.07.2020р. ТСЦ МВС № 4842, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документу.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

У даному кримінальному провадженні 26.05.2021 року між прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, обставини, що помякшують покарання обвинуваченого, а саме: повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих обставин, сторонами угоди визначено узгоджене покарання: у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

В підготовчому судовому прокурор, обвинувачений та захисник просили угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання із визначенням строку випробування.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо: зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком, отже в даному кримінальному провадженні можливо укласти угоду про визнання винуватості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, в присутності захисника, усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченимна себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово технічної експертизи документів в розмірі 1201,31 грн.

Керуючись ст.ст. 314, 469,371- 374, 472-476 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 26.05.2021 року між прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово технічної експертизи документів в розмірі 1201 (одна тисяча двісті одна)грн. 31 коп.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в Миколаївській апеляційний суд протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1