УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла матеріали кримінального провадження №0001097 від 23 липня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0001097 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що в межах досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

Зазначила, що про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та причетність до вчинення ними інкримінованих кримінальних правопорушень свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які зібрані під час досудового розслідування.

Ухвалами слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 20 вересня 2020 року, який ухвалами суду в подальшому було продовжено, при цьому строк дії ухвали, якою останнім продовжено строк тримання під вартою закінчується 25 червня 2021 року.

Разом з тим, завершити судовий розгляд до закінчення строку дії вказаної ухвали не представляється можливим, так як судовий розгляд тільки розпочався, а строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується 25 червня 2021 року, відтак, виникла обґрунтована необхідність у продовженні строку тримання їх під вартою.

Прокурор зазначила, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і на даний час не зменшилися та можуть виражатися у можливості їх незаконному впливі на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, відтак під тягарем кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення обвинувачені можуть продовжувати вчиняти злочини проти життя та здоров`я осіб, у яких є достатні підстави їх обвинувачувати, вчинити інші злочини та можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, прокурор також просила врахувати, що обвинувачені не працюють, не одружені, утриманців не мають, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому є підстави вважати, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати свою злочинну діяльність.

На підставі викладеного прокурор просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком на 60 днів та вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно його підзахисного ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Зазначив, що вищевказані ризики прокурором в судовому засіданні не доведено, а лише перелічено.

Щодо можливого впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків, зазначив, що таке твердження прокурора є припущенням, оскільки місцезнаходження цих свідків на даний час невідоме, прокурор та орган досудового розслідування на даний час не можуть встановити їх місцезнаходження, відтак ризик того, що ОСОБА_4 може їх знайти та в подальшому чинити на них тиск є припущенням, ризик належно не доведено.

Щодо існування ризику можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вказав, що такий ризик нічим не підтверджено, а також у його підзахисного відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також матеріальні можливості для цього,відтак цей ризик також є непідтвердженим.

Щодо існування ризику скоєння інших кримінальних правопорушень, вказав, що такий ризик може існувати стосовно будь-якої людини, тому також є недоведеним.

З приводу відсутності у його підзахисного міцних соціальних зв`язків зазначив, що ОСОБА_4 підтримує відносини із своєю матір`ю, батьком, має також неповнолітню сестру, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, відтак просив замінити міру запобіжного заходу на менш сувору не пов`язану з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив при вирішенні клопотання прокурора про продовження терміну тримання його під вартою врахувати його доводи, викладені в письмовому клопотанні від 17 червня 2021 року, в якому зазначив, що прокурором на предмет обґрунтування даного клопотання, та попередніх клопотань про продовження йому терміну тримання під вартою щоразу лише перелічуються ризики, які нічим не підтверджені, вважає, що прокурор є зацікавленою особою та у вказаному клопотанні не вказує інших ризиків та підстав, що дозволяють тривалий час утримувати його в умовах ізоляції від суспільства. Просив замінити міру запобіжного заходу на менш сувору у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 щодо продовження стосовно його підзахисного строку тримання під вартою також заперечував, зазначив, що вказані прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ризики ґрунтуються на припущеннях та є необ`єктивними. Так, існування ризику, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде вчиняти інші злочини або переховуватись від органів досудового розслідування чи суду жодним доказом не підтверджується, відтак є домислом. При вирішенні судом даного клопотання захисник ОСОБА_7 просив врахувати, що його підзахисний ОСОБА_5 насправді має стійкі соціальні зв`язки, а саме в нього є дід та баба, з якими він перебуває у добрих родинних стосунках, крім того в нього є місце постійного проживання, останній є інвалідом ІІ групи з дитинства, відтак, з урахуванням стану здоров`я свого підзахисного просив обрати йому інший менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтримав думку свого захисника, вказав, що намірів переховуватися від суду та будь-яким чином, чи впливати на потерпілого та свідків він не має, просив обрати йому інший менш суворий запобіжний захід.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, прокурора, обвинувачених та їх захисників суд приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою спливає 25 червня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, суд враховує, що останні обвинувачуються в скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, так за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними в кримінальних правопорушеннях, обізнаність обвинувачених про суворість покарання, передбаченого санкціями статтей за якими їх обвинувачено, можливість їх уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів унеможливлення впливу на потерпілу та свідків, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк тримання під вартою ще на два місяці.

З врахуванням вище зазначеного, обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не сприятиме належній процесуальній поведінці обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відтак, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 314, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 15 серпня 2021 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб, тобто до 15 серпня 2021 року включно.

Судове засідання відкласти до 11 годину 00 хвилин 29 липня 2021 року.

Копії ухвали направити начальнику ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченим та їх захисникам .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду Апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлено 22 червня 2021 року.

Головуючий: ОСОБА_1