Дата документу 01.07.2021 Справа № 554/5889/21
Провадження № 1-кс/554/9821/2021
У Х В А Л А
01 липня 2021 року м. Полтава
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 20.06.2021 року до чергової частини СПД № 1 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 20.06.2021 року, близько 12 год. на відрізку дороги між с. Онищенки та с. Шилівка, Полтавського району ОСОБА_5 рухаючись на автомобілі ЗАЗ-11020635 д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку с. Шилівка, Полтавського району допустив наїзд на рухаючогося в поточному напрямку велосипедиста ОСОБА_6 . В наслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Відповідно до висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.06.2021 року на момент ДТП ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
20.06.2021 року під час огляду місця події дороги між с. Онищенки та с. Шилівка, Полтавського району, Полтавської області було оглянуто та вилучено автомобіль ЗАЗ-11020635 д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жителю с. Паненки, Полтавського району, Полтавської області, велосипед білого кольору, який належить ОСОБА_6 , жителю с. Онищенки, Полтавського району, Полтавської області. Вилучений автомобіль та велосипед розміщені на майданчику СПД № 1 ВП № 2Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.
Вилучені під час огляду місця події автомобіль ЗАЗ-11020635 д.н.з. НОМЕР_1 та велосипед білого кольору зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, так як на них залишилися деформація частин кузова, які можуть свідчити про розташування транспортних засобів відносно меж проїзної частини у момент зіткнення. Таким чином вилучені транспортні засоби мають ознаки речового доказу, без яких іншим способом довести обставини ДТП неможливо, а тому це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
У разі не накладення арешту на зазначені транспортні засоби може призвести до їх продажу, або другого відчуження, що потім буде перешкоджати розслідуванню кримінального провадження та встановленню усіх обставин даної події, зокрема буде втрачено можливість, у разі необхідності, проведення судових експертиз, оглядів та інших слідчих дій так як у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі неподання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, таке майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти накладення арешту не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
20.06.2021 року під час огляду місця події дороги між с. Онищенки та с. Шилівка, Полтавського району, Полтавської області було оглянуто та вилучено автомобіль ЗАЗ-11020635 д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жителю с. Паненки, Полтавського району, Полтавської області, велосипед білого кольору, який належить ОСОБА_6 , жителю с. Онищенки, Полтавського району, Полтавської області. Вилучені автомобіль та велосипед розміщені на майданчику СПД № 1 ВП № 2Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.
Слідчим доведено, що майно, а саме: автомобіль ЗАЗ-11020635 д.н.з. НОМЕР_1 , та велосипед білого кольору, вилучені під час проведення огляду місця події від 20.06.2021 року, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені, відповідно до протоколу обшукувід 20.06.2021 року автомобіль та велосипед, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на автомобіль ЗАЗ-11020635 д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жителю с. Паненки, Полтавського району, Полтавської області та велосипед білого кольору, який належить ОСОБА_6 , жителю с. Онищенки, Полтавського району, Полтавської області з позбавленням права користування, знімати із реєстрації та відчужуження , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1