Справа № 371/467/17
Провадження № 1-кп/368/6/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
участю прокурора ОСОБА_5
захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7
та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик кримінального провадження № 0000104 від 24.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 4 КК України, -
встановив:
захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 заявив відвід прокуророві, оскільки постанова про зміну прокурорів від 25.02.2021 р., згідно якої в судовому засіданні представляв інтереси обвинувачення прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 є необгрунтованою.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали клопотання свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника Рябокляча.
Прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури щодо заявленого йому відводу заперечував.
Суд, вислухавши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , думку обвинувачених, їхніх захисників та прокурора, приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
16 травня 2017 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження № 0000104 від 24.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 4 КК України.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні затверджено 30 березня 2017 року Прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області ОСОБА_11 .
Так, згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурор особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
Згідно ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.
Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.
Генеральний прокурор України має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання всіма прокурорами.
Керівник регіональної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної регіональної прокуратури та керівниками місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно - територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.
Керівник місцевої прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання його першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної місцевої прокуратури.
Перші заступники та заступники керівників органів прокуратури відповідно до розподілу обов`язків мають право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання підлеглими прокурорами відповідного органу прокуратури.
Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.
Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом.
Згідно ст. 36 КПК України:
1. Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
2. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений:
1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;
2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування;
3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування;
4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;
5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;
6) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих;
7) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування;
8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;
9) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання;
10) повідомляти особі про підозру;
11) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом;
12) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання;
13) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
14) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом;
15) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом;
16) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні;
17) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України;
18) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави;
19)оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом;
20)здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Участь прокурора в суді є обов`язковою, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, прокурор - суб`єкт кримінального процесу, на якого згідно зі ст. 131-1 Конституції України покладаються: підтримання публічного обвинувачення в суді; організація і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням; вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження; нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У суді прокурор, реалізуючи функцію обвинувачення чи представництва інтересів громадян та держави, стає однією зі сторін процесу і, не маючи владних чи контрольних повноважень на рівних зі стороною захисту умовах у змагальному процесі, має реалізовувати покладені на нього завдання публічного підтримання обвинувачення.
Підтримання публічного обвинувачення одна з функцій прокурора, яка полягає в безпосередній його участі в розгляді судом справи і використанні повноважень обвинувача для всебічного дослідження доказів, захисту прав потерпілого та інших учасників процесу, забезпечення правосуддя і невідворотності кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого в самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладені норми права, заступник Київської обласної прокуратури, як заступник керівника регіональної прокуратури - органу прокуратури, у конкретному кримінальному провадженні вправі визначати, змінювати прокурорів, визначати групу прокурорів, старшого прокурора такої групи відповідного органу прокуратури - Київської обласної прокуратури, тобто регіональної прокуратури.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні до суду був направлений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Київської області юристом другого класу ОСОБА_11 .
Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні відповідно до ч.1.ст.37 КПК України визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Згідно ч. 2 ст. 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Таким чином, за загальним правилом, прокурор як сторона обвинувачення здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні з початку досудового розслідування (яке розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР) до кінця судового провадження, яке закінчується постановленням та набранням в порядку, передбаченому ст. 532 КПК України, судовим рішенням законної сили.
Закріплення в цій нормі закону здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення є втіленням завдання кримінального провадження в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, а також необхідне для підвищення ефективності процесуальної діяльності прокурора щодо реалізації покладних на сторону обвинувачення функцій.
Ч. 3 ст. 37 КПК України наводить перелік обставин, що дають можливості замінити прокурора в одному й тому самому кримінальному провадженні. Так, якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.
Відповідно до ч.3ст.110 КПК України процесуальні рішення прокурора приймаються у формі постанови. Реалізація керівником прокуратури рішення щодо призначення прокурора у конкретному кримінальному провадженні, теж має відбуватись шляхом винесення відповідної постанови.
Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і підписання відповідною особою, що її винесла. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №754/7062/15 від 19.04.2018 р.
Постанова про зміну групи прокурорів, яка винесена уже по закінченні досудового розслідування та після направлення справи для розгляду до суду, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України у кримінальному провадженні, є обов`язковою.
Разом із тим, суд зауважує, що постанови про зміну групи прокурорів під час судового розгляду не містять процесуального обґрунтування заміни групи прокурорів у даному кримінальному провадженні і зазначення наявності випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті, у тому числі і з підстав задоволення заяви про відвід прокурора, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. Також вказані постанови не містять посилання на встановлення виняткового випадку відповідно до ч. 3 ст.37 КПК України, а саме, покладення керівником органу прокуратури повноважень прокурора на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.
Згідно ч. 1 ст.36КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя.
Однією із складових засад законності відповідно до ч.2ст. 9 КПК України є обов`язок прокурора повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливим для досягнення завдань кримінального провадження, оскільки вони згідно зі ст. ст.36та40 КПКнаділені значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.
Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. В разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язані провести відповідну слідчу дію в повному обсязі й складені при цьому процесуальні документи долучити до матеріалів справи та надати їх судові у випадку звернення до нього з обвинувальним актом.
Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст. 2 КПК). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за правопорушення, а, з іншого, недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.
Отже, з урахуванням обставин, що склалися, зважаючи на категоричну позицію сторони захисту відносно прокурора ОСОБА_5 , обґрунтовану, у тому числі і недотриманням порядку його призначення та відсутністю підстав для зміни прокурора, передбачених ст. 37 КПК України, враховуючи висловлену недовіру прокурору, вирішуючи даний відвід крізь призму тверджень сторони захисту щодо оцінки правомірності участі прокурора у даному провадженні, маючи на меті забезпечення безстороннього і об`єктивного розгляду, із метою усунення будь-яких сумнівів в справедливому здійсненні прокурором функцій публічного обвинувачення, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін та з метою, щоб у стороннього спостерігача не могло б виникнути сумнівів в неупередженості прокурора, суд дійшов висновку, що заяву адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_5 слід задовольнити.
На підставі наведеного та керуючись 77, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000104 від 24.03.2016 р. по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 4 КК України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3