Справа № 459/958/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/743/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 12 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:
в провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурора ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив та подав до суду клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12 липня 2021 року задоволено вищенаведене клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 10.09.2021 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Своє рішення суд мотивує тим, що наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Оцінюючи особу обвинуваченого, з огляду наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали, зокрема: ОСОБА_6 може переховуватися від суду. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі ( ОСОБА_6 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі) може стимулювати обвинуваченого ОСОБА_6 до втечі. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 19 років переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку.

ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, не допитаних свідків та експертів, шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, зокрема і допитаного раніше судом свідка ОСОБА_10 що підтверджується насильницьким характером злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується. Зокрема, про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що обвинувачений зареєстрований у одному населеному пункті із потерпілою та свідками у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх, оскільки, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно нього.
Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нове рішення, яким змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування покликається на те, що під час винесення рішення суд необґрунтовано прийняв доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що були зазначені прокурором у клопотанні. Зазначає, що ОСОБА_6 працював та проживав у м. Києві, має сім`ю, виховує доньку, як тільки його викликали працівники поліції, одразу приїхав до Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, де згодом і був затриманий. Вважає, що вказаний прокурором ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 та експертів необґрунтований, оскільки на даний час всі свідки та потерпіла вже допитані. Просить звернути увагу колегії суддів на те, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 знаходяться донька 2018 року народження, цивільна дружина та мати похилого віку, яка хворіє на тяжке захворювання та після отриманих травм потребує постійного догляду та допомоги. Також звертає увагу, що ОСОБА_6 до взяття його під варту мав постійне місце проживання та постійну роботу, а саме надавав послуги по виготовленню та установці меблів. Всі ці факти вказують на невідповідність висновків допущених судом першої інстанції при винесенні рішення фактичним обставинам кримінального провадження та необґрунтованості ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 459/958/20 в провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за п.7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12 липня 2021 року.

Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України та йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; ризики, які були підставою продовження запобіжного заходу, не зникли, а саме: ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду; може незаконно впливати на потерпілих, не допитаних свідків та експертів, шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, зокрема і допитаного раніше судом свідка ОСОБА_10 що підтверджується насильницьким характером злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується.

Вказані ризики підтверджуються тим, що обвинувачений ОСОБА_6 19 років переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку. Також він зареєстрований у одному населеному пункті із потерпілою та свідками у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх, оскільки такі ще судом не допитані.

При цьому, судом було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, поведінку під час розслідування злочину, способу життя взагалі.

Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, й судовий розгляд у справі не завершено.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Покликання адвоката на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, з моменту події останнього інкримінованого йому кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, а матеріали справи не містять жодного факту чи доказу того, що ОСОБА_6 за цей час вчинив або може в подальшому вчинити інші кримінальні правопорушення, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків.

Колегія суддів приходить до переконання, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 12 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4