печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови від 23.07.2019 року про видачу особи (екстрадиції) ОСОБА_4 від 23 липня 2019 року до Держави Ізраїль,
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Заступника Генерального прокурора України ОСОБА_8 від 23 липня 2019 року про видачу особи (екстрадицію) громадянина Ізраїлю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Держави Ізраїль. В обґрунтування скарги адвокати ОСОБА_6 зазначає, що вказана постанова про видачу ОСОБА_9 є необгрунтованою, винесена в порушення вимог КПК, а також порушує норми, передбачені ст. 589 КПК України. На момент винесення постанови заступником Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 19.02.2018 про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_11 розпочата та не завершена процедура оскарження судових рішень по адміністративній справі за позовом ОСОБА_12 до ГУ ДМС України в Одеській області, ДМС України, постанову про видачу особи (екстрадицію) винесено передчасно, оскільки остаточно не встановлено чи потребує ОСОБА_13 статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, а тому просимо скасувати оскаржувану Постанову про видачу як передчасну. Згідно ст. 27 та ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_11 скаргу підтримали, просили задовольнити з викладених в ній підстав. Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила, вказала на обґрунтованості винесеної постанови. Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку. Як визначено у п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави. Тобто, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі, та прийняття рішення за відповідним запитом. Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Слідчим суддею встановлено, що Постановою Заступника Генерального прокурора України ОСОБА_8 від 23 липня 2019 року вирішено видати до Держави Ізраїль громадянина цієї держави ОСОБА_4 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених розділами 13 і 19а Указу про небезпечні наркотичні препарати від 1973 року, ст. 499 (а) (1) Кримінального права Держави Ізраїль від 1977 року. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин. Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України. Так, у провадженні компетентних органів Держави Ізраїль перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_12 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених розділами 13 і 19а (експорт, імпорт, торгівля і постачання небезпечних наркотичних препаратів) Указу про небезпечні наркотичні препарати від 1973 року, ст. 499 (а) (1) (попередня змова з метою скоєння тяжкого злочину)Кримінального права Держави Ізраїль від 1977 року. Мировим судом міста Беер Шева 28.02.2017 видано ордер на арешт ОСОБА_16 . До Генеральної прокуратури України 25.04.2017 надійшов запит Міністерства юстиції Держави Ізраїль про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів. Запит ізраїльської сторони та інші документи про видачу оформлено відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якою врегульовано відносини між Україною та Державою Ізраїль із питань екстрадиції. Згідно із запитом ОСОБА_11 є громадянином Держави Ізраїль. Співробітниками Малиновського ВП в м. Одесі ГУНГІ в Одеській області 22.03.2017 ОСОБА_9 затримано у зв`язку із наявними у базі Генерального секретаріату Інтерполу відомостями про його розшук. Малиновським районним судом м. Одеси 24.03.2017 прийнято рішення про тимчасовий арешт. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2017 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту та звільнено з-під варти. Цим же судом 17.10.2017 йому змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - 12.07.2019. У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Одеської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до інформації ГУ ДМС України в Одеській області 07.09.2017 ОСОБА_11 звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та був документований довідкою про звернення за захистом в Україні. За результатами розгляду його заяви наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 13.09.2017 N° 173 відмовлено в оформленні документів щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказане рішення ОСОБА_11 оскаржив до ДМС України. За результатами розгляду скарги прийнято рішення від 18.01.2018 № 19-18 про її відхилення. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_9 подав до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов про його скасування. Рішенням суду від 27.09.2018 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 рішення, суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2019 у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_9 відмовлено. Таким чином, рішення ГУ ДМС України в Одеській області про відмову ОСОБА_17 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуло чинності. Злочин, за який запитується видача ОСОБА_9 , відповідає ч. 2 ст. 305 КК України, що є екстрадиційною, оскільки санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року. Визначений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за цей злочин не закінчився. За повідомленням уповноважених органів України, ОСОБА_11 статусу біженця не має, не є громадянином України, до кримінальної відповідальності на території України не притягується. Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит. Отже, постанова Заступника Генерального прокурора України ОСОБА_8 від 23 липня 2019 року про видачу особи (екстрадицію) громадянина Ізраїлю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Держави Ізраїль прийнята законно та обґрунтовано, не порушуючи вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною. Таким чином, станом на час прийняття постанови про видачу особи (екстрадицію) від 23.07.2019 року, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі, відтак, постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови від 23.07.2019 року про видачу особи (екстрадиції) ОСОБА_4 від 23 липня 2019 року до Держави Ізраїль є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 393, 532, 541, 589, 590, 591 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови від 23.07.2019 року про видачу особи (екстрадиції) ОСОБА_4 від 23 липня 2019 року до Держави Ізраїль відмовити. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.
Повний текст ухвали буде проголошений 06.04.2021 року о 14-00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1