Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8463/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 4 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8
представника потерпілої: ОСОБА_9

законного представника

потерпілої: ОСОБА_10

розглянула у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001112 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Армізонського району, Тюменської області РФ, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 152 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з часу затримання з 14.03.2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на строк 60 днів до 18.06.2021 року включно.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь законного представника ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.

Речові докази:

- одяг, що належить ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , зрізи з нігтів, які передано на зберігання до камери схову Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області - ухвалено знищити;

- мобільний телефон марки Samsung моделі «Galaxy A3», який передано на зберігання до камери схову Житомирського РУП в Житомирській області ухвалено звернути в рахунок відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 13.03.2019 приблизно 19 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебував поруч з кімнатою АДРЕСА_2 , де помітив раніше знайому йому малолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета (зґвалтування), вчинені щодо особи яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 в цей час, місці та за вказаних обставин підійшов до малолітньої ОСОБА_11 та в ході розмови, схопив її за руку і проти її волі почав тягнути до ванної кімнати загального користування, яка знаходиться на п`ятому поверсі гуртожитку АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_11 з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета, яка не досягла чотирнадцяти років, без її добровільної згоди, ОСОБА_6 , перебуваючи у ванній кімнаті загального користування за вищевказаною адресою, засунув свою праву руку до штанів ОСОБА_11 та в подальшому засунув пальці у піхву останньої. Після цього, не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 спустив з себе джинси, дістав статевий орган та вступив зі ОСОБА_11 в орогенітальний контакт.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного йому покарання.

Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував його щире каяття, визнання вини у вчиненні злочину, стан його здоров`я, хворобу серця, артрит, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має батьків похилого віку.

Просить вирок суду щодо нього змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного ОСОБА_6 покарання. Просить вирок суду щодо нього змінити та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 152 КК України в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 13.03.2019 року.

Вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахував особу обвинуваченого, стан його здоров`я, його ставлення до вчиненого та те, що в результаті вчинення кримінального правопорушення не настало тяжких наслідків, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину та давало суду підстави призначити обвинуваченому покарання ближче до мінімальної межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 152 КК України.

Стверджує, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, просив вибачення в неповнолітньої потерпілої та її законного представника, та вказав, що шкодує про вчинене та буде відшкодовувати завдану потерпілій шкоду, з 13.10.2015 року до моменту затримання офіційно працював у ФОП ОСОБА_13 на посаді водія автовишки та автогідропідіймача, що підтверджується характеристикою, має тяжкі хронічні хвороби: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба II ст., ревматоїдний артрит в стадії неповної ремісії. Постійно отримує антигіпертензивну терапію та підтримуючу протизапальну терапію, внаслідок ревматоїдного артриту рухливість кистей та пальців обох верхніх кінцівок ОСОБА_6 обмежена.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, пояснення прокурора, представника потерпілої ОСОБА_9 , законного представника потерпілої ОСОБА_10 , які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 152 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З кримінального провадження вбачається, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

На переконання колегії суддів, покарання ОСОБА_6 призначено з дотримання положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, вчинення злочину щодо малолітньої дитини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, а також тяжкі наслідки, внаслідок вчинення протиправних дій обвинуваченого відносно потерпілої ОСОБА_11 , які підтвердила в суді експерт-психолог ОСОБА_14 , а саме, те, що потерпілій ОСОБА_11 було завдано значну шкоду здоров`ю, моральні страждання, що потягло за собою витрату значного часу і зусиль для відновлення попереднього стану, однак цього досягти не вдалося, оскільки порушення психологічного стану, який вона зазнала у малолітньому віці може прогресувати і в її подальшому житті, що додає моральних страждань малолітній потерпілій, так і її законному представнику.

З врахуванням обставин вчиненого злочину, його тяжкості та суспільної небезпеки, колегія суддів не вбачає підстав для визнання призначеного ОСОБА_6 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, а також підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: