cправа № 570/3243/21
провадження № 1-кс/570/545/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2021 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю старшого дізнавача ОСОБА_2 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання старшого дізнавача СД відділення поліції № 1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000018

про арешт майна,
в с т а н о в и в:

з метою забезпечення збереження речових доказів старший дізнавач у клопотанні від 22 липня 2021 року просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0450, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, технічна документація на дану земельну ділянку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , та земельну ділянку кадастровий номер :01:013:0256, площею 0,1697 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Козлин Рівненського району, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
Власник майна до суду не викликався, оскільки це є необхідним з метою унеможливлення перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні дізнавач клопотання підтримала із зазначених у ньому підстав .

Слідчий суддя, заслухавши його позицію, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшов до таких висновків.
Як вбачається з клопотання, під час опрацювання рішення № 356 від 23 лютого 2021 року 6 сесії 8 скликання Олександрійської сільської ради встановлено, що ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:013:0256), площею 0,1697 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Козлин Рівненського району Рівненської області.

Крім того, рішенням Рівненської міської ради № 2211 від 22 грудня 2016 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:020:0450), площею 0, 933 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Рівне.

В його діях вбачаються порушення вимог ст.116 ЗК України.
10 червня 2021 року за даним фактом зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України.
Належність ОСОБА_5 вказаних земельних ділянок підтверджена Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується тільки на підставах, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову /ч.1 ст.170 КПК України/.

Арешт майна застосовується з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та /або зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та /або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, старшим дізнавачем зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону не дотримано, зокрема не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, на яке вона просить накласти арешт у клопотанні.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального проступку, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, приходжу до висновку, що у клопотанні слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.131,132,170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:

відмовити у клопотанні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1