Номер провадження: 11-сс/813/1084/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000520, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України, -

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та у кримінальному провадженні №0000520 від 21.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України, накладено арешт на тимчасово вилучене 08.04.2021 року майно в ході проведення обшуку у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував необхідністю збереження речових доказів, запобіганню спробам можливого знищення, приховання чи втрати доказів у кримінальному провадженні, що суттєво ускладнить процес встановлення істини по справі.
Не погоджуючись з ухвалою, фізична особа-підприємець ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів. Апелянт стверджує, що ухвала в цій частині незаконна, необґрунтована та невмотивована, оскільки зазначена тканина в асортименті - є власністю ФОП ОСОБА_8 , якою остання володіє на законних підставах відповідно до укладеного договору. Вказане майно не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні до якого остання не має ніякого відношення, оскільки не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою, а накладений арешт порушує її право власності на майно, фактично зупиняє її правомірну підприємницьку діяльність, загрожує нанесенню суттєвих матеріальних збитків.
Одночасно, в апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_8 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Однак, порушення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження є зайвим, оскільки ФОП ОСОБА_8 фактично дотримано строк звернення з апеляційною скаргою, а тому строк на апеляційне оскарження поновлення не потребує.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, та вказав, що 25.03.2021 року між ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_10 укладено договір №03/02 про виготовлення продукції з давальницької сировини футболок та шортів, однак договір не виконаний, у зв`язку із вилученням тканини, яка на законних підставах належить ФОП ОСОБА_8 , що не має відношення до даного кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Одночасно прокурор повідомив, що в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру. Крім того, прокурор послався, що органом досудового розслідування направлено запит ТОВ «Т-Стиль» (м. Хмельницький) з метою уточнення відомостей щодо походження тканини, яка була вилучена.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_8 та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.
Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).
У ст. 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
За таких обставин, власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.
Згідно матеріалів судового провадження та долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що власником майна 120 (ста двадцяти) рулонів тканини різних кольорів є ФОП ОСОБА_8 . Прокурор не спростував вказаних обставин, а посилання прокурора про перевірку законності придбання тканини ФОП ОСОБА_8 у ТОВ «Т-Стиль» (м. Хмельницький), апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки в даному кримінальному провадженні досліджують обставини вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.149, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України, а не законність здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, ОСОБА_8 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.
Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різного кольору, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000520 від 21.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до прокуратури Одеської області 15.05.2020 року надійшло повідомлення УСР ДСР НП України про те, що на території м. Одеси та Одеської області діє злочинна група, яка на протязі 2019-2020 років організувала вербування, переміщення іноземних громадян, які знаходяться в скрутному матеріальному становищі на територію України з метою трудової експлуатації.
Крім того, 17.07.2020 року до СУ ГУНП в Одеській області поштою надійшла заява від представника компанії «Рібок Інтерненшнл» про те, що на промринку «Авангард 7 км», група осіб, за попередньою змовою реалізує фальсифіковану та контрафактну продукцію, а саме: одяг торгової марки «Рібок», тобто незаконно використовує знак для товарів.
В ході досудового розслідування на промринку «Авангард 7 км» була здійснена контрольна закупка одягу торгової марки «Пума» та направлена офіційному правовласнику з метою підтвердження оригіналу бренду.
01.03.2021 року отримана відповідь від офіційного представника торгової марки «Пума» про те, що направлені на дослідження зразки одягу не є оригіналом та являються контрафактною продукцією.
В ході досудового розслідування, слідчим надано доручення, в порядку ст. 40 КПК, на проведення слідчих розшукових дій та отримано ухвали Одеського апеляційного суду на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
В ході оперативного супроводження та за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що вищезазначена група має усі ознаки організованої за критеріями тривалого часу існування, розподілом ролей між учасниками, охопленням єдиним планом вчинення злочинної діяльності та ієрархічною побудовою. Встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться цех, в якому відбувається виробництво по виготовленню контрафактної продукції, нанесення логотипів відомих світових брендів, а також безпосередньо зберігається контрафактна продукція.
08.04.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 року про надання дозволу на проведення обшуку, працівниками поліції був проведений обшук приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення обшуку будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступне майно: блокнот чорного кольору з написом на палітурці «Life is Good», в якому наявні рукописні записи; блокнот фіолетового кольору в якому наявні рукописні записи; зошит формату А-4 з написом на палітурці «Книга обліку доходів» в якому наявні рукописні записи; 8 (вісім) аркушів паперу формату Ф-4, на яких зафіксовано отримувача та відправників товару; ноутбук марки «Dell» чорного кольору, моделі Р 72G001 із зарядним пристроєм та з`ємним твердотілим накопичувачем фірми «Transcend» с/н: F 44194-1406; мобільний телефон марки «МІ» моделі «Redmi Note 5» імеі №1: НОМЕР_1 ; імеі № 2: НОМЕР_2 , з сім-картами мобільних операторів «Київстар» з номером: НОМЕР_3 та «Лайфселл» з номером: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Xiomi» в корпусі синього кольору, імеі №1: НОМЕР_5 ; імеі № 2: НОМЕР_6 , з сім-картами мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_7 .
В ході проведення обшуку приміщення швейного цеху, що розташований на території вищевказаного домоволодіння, на першому поверсі виявлено та вилучено наступне майно: трафарет з емблемою фірми «Puma» та «Nike» в кількості 2-х шт.; трафарет з емблемою фірми «Nike» та «Reebok» в кількості 1 шт.; трафарет з написом та емблемою фірми «Reebok» в кількості 2 шт.; наклейки з емблемою фірми «Puma» в кількості 12 шт.; наклейки з емблемою фірми «Nike» в кількості 12 шт.; наклейки з емблемою фірми «Reebok» в кількості 7 шт.; папку зеленого кольору в якій знаходяться наклейки (плівка) з емблемами фірми «Nike», «Reebok», «Puma» «UnderArmour» «Converse» всього в кількості 15 шт.; ноутбук марки «Dell» сірого кольору, моделі «Р 87G» із зарядним пристроєм; 1 (один) станок червоного та чорного кольорів на якому міститься наліпка з наступними написами «Model SERIAL NUMBER APDS-20 3002……»; 1 (один) станок для підстилки тканини фірми «Serkon» моделі «SL 1»; 1 (один) станок для розмотки тканини фірми «Serkon» моделі «MN 1»; 1 (один) станок синього кольору, що призначений для нанесення написiв; 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів; станок для розмотки тканини фірми «Serkon» моделі «MN 1»; станок для підстилки тканини фірми «Serkon» моделі «SL 1».
В ході проведення обшуку на другому поверсі вищевказаного приміщення, виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Huawei» в корпусі синього кольору, imei №1: НОМЕР_8 ; imei №2 : НОМЕР_9 , з сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_10 ; ноутбук марки «Dell» сірого кольору, моделі «М 6700» із зарядним пристроєм; грошові кошти в загальному розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень купюрами номіналом по 100 гривень, до яких за допомогою резинки зеленого кольору прикріплено папірець з рукописними записами; грошові кошти в загальному розмірі 1 530 (тисяча п`ятсот тридцять) гривень купюрами номіналом по 100 гривень 15 шт., по 20 гривень 1 шт., по 10 гривень 1 шт., до яких за допомогою резинки зеленого кольору прикріплено папірець з рукописними записами; аркуші паперу формату А-4 з друкованим текстом в кількості 18 шт.,; аркуші паперу формату А-4 з різноманітними зображеннями одягу в кількості 20 шт. та печатка з написом (ФОП « ОСОБА_11 » ) шорти з емблемою «Puma» кількості 5 шт.; шорти з емблемою «Nike» кількості 4 шт.; шорти з емблемою «Reebok» кількості 1 шт.; футболки з емблемою «Puma» кількості 7 шт.; футболки з емблемою «Nike» кількості 6 шт.; футболки з емблемою «Reebok» кількості 1 шт.; швейні машинки зі столами в кількості 51 (п`ятдесят одна) шт., фірми «Jack» з серійними номерами: 71; 6; ; 5: 1; 2; 4; 0; 3; 4; 7; 150587265; 161148948; 2; 170253689; 6; 9Е; 161034344; 9Е; 7; 9; 8; 2; 3; 3; 1; 101062020; 3; 3; 151170034; 161288750; 8; 0; 3; 3; 2; 3; 9; 9; 0; 7; 5; 5; 7; 6; 7; 9; 170253702; 9; 8; 1; 2 (дві) швейні машинки зі столом фірми «Siruba» серійний номер: Z9554221A; Z 95452214A; 1 (один) станок для нарізки тканини фірми «WEI JIE» з серійним номером: 164028;1 (одна) швейна машинка «XINDING» з серійним номером: 2; 1 (один) станок фірми «Malkan» серійний номер: 1939І; 1 (один) відео реєстратор марки «Dahua» чорного кольору.
Постановою слідчого від 09.04.2021 року, майно, яке вилучене у ході обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст.ст. 98, 99 КПК, визнано речовими доказами, оскільки є достатньо підстав вважати, що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь.
09.04.2021 року слідчий відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000520 від 21.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України, вилученого 08.04.2021 року в ході проведення обшуку у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучене в ході обшуку 08.04.2021 року майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, та накладення арешту необхідне з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення чи втрати.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, пославшись на норми ст.ст. 98, 170 КПК, задовольнив клопотання, наклавши арешт на тимчасово вилучене 08.04.2021 року в ході проведення обшуку у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вищевказане майно, в тому числі 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів, посилаючись на те, що вказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, та повинні бути збережені шляхом накладення арешту з метою запобігання їх знищення чи приховання.
Апеляційний суд, перевіряючи рішення слідчого судді в частині накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів, вважає, що рішення слідчого судді в цій частині не відповідає нормам КПК, з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Матеріали додані до клопотання слідчого не містять доказів, які б свідчили про те, що власник 120 (ста двадцяти) рулонів тканини різних кольорів ФОП ОСОБА_8 є підозрюваною в даному кримінальному провадженні, а вказані рулони з тканиною є речовим доказом у кримінальному провадженні.
З представлених апеляційному суду документів вбачається, що 25.03.2021 року між ФОП ОСОБА_8 (Замовник) та ФОП ОСОБА_10 (Виконавець) укладено договір №03/02 про виготовлення продукції з давальницької сировини, а саме 2050 футболок та 4280 шортів.
07.04.2021 року відповідно до додатку до цього договору №2 акту приймання-передачі давальницької сировини ФОП ОСОБА_12 передано виконавцю ФОП ОСОБА_10 давальницьку сировину: тканину різних видів загальною масою 2327 кг.
Таким чином, 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів є власністю ФОП ОСОБА_8 , що підтверджується видатковими накладними №2905 від 22.03.2021 року та №3104 від 07.04.2021 року.
Умовами договору не передбачено виготовлення футболок та шортів з будь-яким нанесенням на них зображень для товарів та послуг, які є об`єктами права інтелектуальної власності. Прокурор вказаних обставин не спростував.
Крім того, прокурор не надав апеляційному суду раціонального пояснення, за яким критерієм вилучена тканина, яка цілком очевидно не може бути предметом злочину, передбаченого ст.229 КК України, визнана речовим доказом. Крім того, до клопотання слідчого не долучено доказів відносно того, що вказана тканина використовувалася будь-якими особами для здійснення незаконної господарської діяльності, зокрема дії, направлених на незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або іншого умисного порушення права на ці об`єкти, що є безпосереднім предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

Більш того, прокурор не надав суду пояснення тому, за яким критерієм дане кримінальне провадження зареєстроване за ч.ч. 1,3 ст.229 КК, з урахуванням того, що відповідно до змісту протоколу обшуку від 08.04.2021 року, органом досудового розслідування було вилучено лише 24 (двадцять чотири) одиниці шортів та футболок з товарними знаками «Puma», «Nike» та «Reebok», а тому залишається незрозумілим в чому полягає завдання матеріальної шкоди у значному розмірі.
За таких обставин, ініціювання слідчим клопотання про накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів, яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 , що не спростовано слідчим та прокурором, як і законність походження якої та недоведеність використання цієї тканини в незаконній діяльності, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з п.п.1, 2 ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.
З урахуванням матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання слідчого, які надані в розпорядження апеляційного суду, а також пояснень прокурора, колегія суддів вважає, що посилання в клопотанні про накладення арешту на майно на те, що 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів є речовим доказом у кримінальному провадженні, та має значення для забезпечення проведення всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин вказаного кримінального правопорушення, є необґрунтованими.
За таких обставин, правові підстави для накладення арешту на вказані рулони тканини, на які посилається орган досудового розслідування, відсутні, оскільки слідчим та прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.
З огляду на встановлені судом обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо рулонів тканини, обмежувальних заходів, а тому оскаржена ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів є необґрунтованою.

Оскільки в апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_8 ініційоване питання про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту майна володільцем якого є ФОП ОСОБА_8 , а відносно решти арештованого ухвалою слідчого судді майна апеляційні скарги не надходили, апеляційний суд не вправі розглядати законність оскарженої ухвали в іншій частині, оскільки такий розгляд, в подальшому, фактично унеможливить власників іншого майна скористатися своїм правом на оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню в частині накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів, з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на це майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2021 року, якою накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000520 від 21.05.2020 року скасувати в частині накладення арешту на майно 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000520 від 21.05.2020 року в частині накладення арешту на 120 (сто двадцять) рулонів тканини різних кольорів, вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2021 року щодо накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000520 від 21.05.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4