Провадження № 1-кс/643/2690/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2021 м. Харків
Московський районний суд м. м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_11 під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001690 від 23.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и в :

14 червня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 , про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0001690 від 23.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України.

В обґрунтування заявленого відводу захисник зазначив, що у судовому засіданні 24 травня 2021 року головуючим суддею ОСОБА_11 по зазначеному вище кримінальному провадженні за клопотанням прокурора ОСОБА_12 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів - до 22.07.2021, поряд з цим, у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання судом було відмовлено. Посилаючись на те, що постановлена суддею ОСОБА_11 ухвала про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 днів свідчить про упередженість судді ОСОБА_11 , зазначив, що головуюча по вказаному кримінальному провадженню проігнорувала ту обставину, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 . Європейським судом з прав людини 01 квітня 2021 року було оголошено рішення за справою «САSЕ ОF ZОLОТАRYOV v. UКRАІNЕ», Application no. 13399/19, згідно з яким Суд одноголосно постановив визнати прийнятною скаргу ОСОБА_8 та такою, яка розкриває порушення пункту 3 статті 5 Конвенції щодо надмірної тривалості попереднього ув`язнення (саме за справою № 643/13126/18). Зауважив, що Європейський суд, постановляючи рішення, погодився з доводами ОСОБА_8 щодо безпідставності його тривалого утримання під вартою за одними й тими самими підставами, які були наведені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ще під час досудового розслідування. Також звертав увагу, що відомий Європейському суду факт зміни слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова запобіжного заходу ОСОБА_8 із застави на тримання під вартою без визначення застави, який мав місце в квітні 2018 року, не вплинув на вказаний вище висновок Європейського суду по даній справі. За таких обставин, захисник вважає, що суддя ОСОБА_11 не застосувала положення Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», не зважала на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, прийняла рішення всупереч рішенню Європейського суду з прав людини за справою «САSЕ ОF ZОLОТАRYOV v. UКRАІNЕ», Application no. 13399/19, а відтак виникає обґрунтований сумнів у неупередженості судді, що створює підстави для заявлення відводу судді.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 заявлений відвід підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, як вони викладені у заяві про відвід судді ОСОБА_11 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі підтримав заявлений відвід та просив його задовольнити, посилаючись на упередженість судді ОСОБА_11 під час вирішення питання щодо продовження строку його тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про відвід головуючого по справі, посилаючись на необґрунтованість заяви та відсутність передбачених законом підстав для відводу.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вважав її такою, що не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав заявлений захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_5 відвід, вважав його таким, що підлягає задоволенню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заявлений відвід підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав заявлений захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_5 відвід, вважав його таким, що підлягає задоволенню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заявлений відвід підтримала, проти задоволення заяви не заперечувала.

Інші потерпілі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_11 були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 про дату, час і місце розгляду заяви про відвід повідомлялася належним чином та своєчасно, бажання дати пояснення не висловила.

Суд, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора, представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши мотиви заявленого відводу, доходить висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

04 січня 2021 року в провадження Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено автоматичний розподіл справи, справу розподілено в провадження судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначив, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Особа, яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

За правилами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зокрема суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Суд вважає, що заявлений відвід не містить обґрунтованих відомостей та доказів, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження необ`єктивності судді при розгляді кримінального провадження, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції.

Надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо неврахування суддею ОСОБА_11 рішення Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів та відмови в задоволенні клопотання захисника про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд зауважує, що до компетенції судді суду першої інстанції під час розгляду заяви про відвід судді не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції. З тих самих підстав суд не надає оцінку ухвалі Московського районного суду м. Харкова, постановленій 24 травня 2021 року у складі судді ОСОБА_11 , на незаконність якої в судовому засіданні посилався обвинувачений ОСОБА_8 .

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу головуючого по справі ОСОБА_11 у процесі розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було. Обставини, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді відсутні, в зв`язку з чим, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,

у х в а л и в :

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_11 під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001690 від 23.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 122 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1