ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4619/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1954/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому строк тримання під вартою до 30.05.2021 року.
Обвинувачений, не погоджуючись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід на домашній арешт, переглянути можливість зниження розміру застави.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. В оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що свідки обвинувачення не допитані, у зв`язку із чим зберігається ризик незаконного впливу на них з боку обвинуваченого.
Колегія суддів вважає такі висновки суду вмотивованими, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, дані про наявність у нього міцних соціальних зв`язків на території України відсутні, і хоч останній має місце проживання в м. Харкові, але відповідно до наданих матеріалів, постійної реєстрації на території України не має. Крім того, як зазначається у клопотанні сторони обвинувачення останній проживав у місті Харкові до вчинення злочину лише 10 днів. Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину групою осіб за попередньою змовою, до інкримінованих дій причетні ще дві особи. У зв`язку із викладеним небезпідставними є висновки суду щодо продовження існування встановлених ризиків, а враховуючи дані про особу обвинуваченого, застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченогою.
Щодо апеляційних доводів обвинуваченого про необхідність зменшення розміру застави, то апеляційним судом встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 року вже було зменшено розмір застави з 80 до 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. З огляду на те, що запобіжний захід обрано 02.04.2020 року, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини вчиненого, колегія суддів не встановила підстав для зміни запобіжного заходу. Крім того, судом першої інстанції визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка є менш тяжким запобіжним заходом порівняно із триманням під вартою. За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судуОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді