Справа № 750/8504/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/54/21
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2017 року за № 0008942, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Старі Шепеличі, Чорнобильського району, Київської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз 24 лютого 2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова (вирок змінено ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05.05.2015 року) за ч.2 ст.309, ч. 1 ст. 311, ст.ст.70, 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2020 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, і призначено покарання:

-за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

-за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна;

-за ч.1 ст.321 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дня її фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 23 травня 2018 року по 05 червня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 9152 грн. процесуальних витрат.

Запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Речові докази:

- прозорий пакет, всередині якого знаходився згорток паперу, пластикові ємності з рідиною та речовиною, електронні ваги, паперовий згорток з порошкоподібною речовиною - знищено;

- мобільний телефон марки «Вravis» з сім-картками «Київстар» і «Лайф», грошові кошти; банківську картку «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_9 ;

- мобільні телефони марки «Нокіа», «Samsung» сім картки операторів мобільного зв`язку, - конфіскувати в дохід держави;

- банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк», банківську картку «Райфайзен Банк Аваль», паперові платіжні чеки, картонний папірець, тримачі для сім карти, банківський чек - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- грошові кошти, які використовувались для проведення оперативної закупки наркотичного засобу в сумі 220 грн. - повернуто ГУНП в Чернігівській області.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме, речовий доказ - грошові кошти, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та під час особистого затримання ОСОБА_8 , які поміщені на депозитний рахунок ГУНП в Чернігівській області, повернути власнику. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року на грошові кошти, які вилучені під час обшуку, накладено арешт, проте, судом рішення щодо зазначеного речового доказу прийнято не було. Звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, зокрема грошові кошти, необхідно повернути власнику.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеність її вини в скоєнні кримінальних правопорушень, просить вирок суду змінити, та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, а заставу в сумі 38000 грн., та вилучені 22 травня 2018 року в ході проведення її особистого обшуку грошові кошти на загальну суму 1305 грн. та вилучені в ході проведення обшуку її місця мешкання грошові кошти на загальну суму 5200 грн. повернути їх власниці - ОСОБА_9 .

Вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченої внаслідок його суворості та істотного порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд при прийнятті рішення належним чином не звернув увагу на те, що внаслідок вчинення нею злочинів не настали невідворотні чи тяжкі наслідки, виходячи з чого, на її думку дана обставина значно знижує ступінь тяжкості скоєних злочинів. При цьому наголошує на своєму розумінні невідворотності наслідків скоєного нею діяння та на усвідомленні неправильності своїх вчинків, їх необдуманості та щирому жалю щодо вчиненого. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевий суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини та обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, а саме, поза його увагою залишились її незадовільний стан здоров`я, який виражається у стражданні на ряд тяжких невиліковних захворювань, інвалідність 2 групи загального захворювання, а також наявність онкологічного захворювання її матері, яка на теперішній час потребує її догляду та підтримки, а тому вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства. На думку обвинуваченої, судом було залишено поза увагою питання щодо долі грошових коштів, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем її проживання, та порушено вимоги ст. 374 КПК України саме щодо вирішення питання розміру застави, яку було внесено її матір`ю.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , будучи засудженою вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2015 року (зміненим ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року) за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі, тобто будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, діючи повторно, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, незаконно, з метою подальшого збуту, придбала кристалоподібну речовину білого кольору у згортку з фольги, поміщеному до пачки з-під цигарок Rothmans, яка відповідно до висновку експерта від 10.05.2018 року №401 (х) містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,0709 г, який, незаконно зберігаючи при собі, з метою подальшого збуту, перенесла до квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжила незаконно зберігати з метою збуту.

Продовжуючи злочинну діяльність, 08 травня 2018 року, о 15 год. 07 хв., у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збула ОСОБА_10 кристалоподібну речовину білого кольору у згортку з фольги, поміщеному до пачки з-під цигарок Rothmans, яка відповідно до висновку експерта від 10.05.2018 року №401(х), містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,0709 г, за грошові кошти в сумі 400 грн., які ОСОБА_10 , 08 травня 2018 року, о 14 год. 57 хв., перерахувала ОСОБА_8 на банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 (таблиця №2, список №1), метадон (фенадон) віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, діючи повторно, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, незаконно, з метою подальшого збуту, придбала кристалоподібну речовину білого кольору у двох згортках з фольги, поміщених до пачки з-під сірників, яка відповідно до висновку експерта від 31.05.2018 року №455(х) містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,0668 г та 0,0132 г, та сильнодіючий лікарський засіб - димедрол, масою 0,0047 г та 0,0002 г, яку, незаконно, зберігаючи при собі, з метою подальшого збуту, перенесла до квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжила незаконно зберігати з метою збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 травня 2018 року, о 15 год. 50 хв., поблизу №210 по пр. Миру, у м. Чернігові, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, незаконно збула ОСОБА_10 , кристалоподібну речовину білого кольору у двох згортках з фольги, поміщених до пачки з-під сірників, яка відповідно до висновку експерта від 31.05.2018 року №455(х), містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,0668 г та 0,0132 г, та сильнодіючий лікарський засіб - димедрол, масою 0,0047 г та 0,0002 г, всього загальною масою метадону (фенадону) 0,08 г, димедролу 0,0847 г, за грошові кошти в сумі 600 грн., які ОСОБА_10 , 22 травня 2018 року, о 15 год. 36 хв., перерахувала ОСОБА_8 на банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 (таблиця №2, список №1), метадон (фенадон) віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Згідно з Переліком отруйних та сильнодіючих лікарських засобів, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.08.2007 №490 димедрол (дифенгідрамін) (тверда форма) є сильнодіючим лікарським засобом.

Крім цього, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України, діючи повторно, у встановлені досудовим розслідуванням час та місці, незаконно, без мети подальшого збуту, придбала кристалоподібну речовину білого кольору у згортку, виконаному з паперу та липкої стрічки і поміщеному до прозорого полімерного пакетика з защібкою, яка відповідно до висновку експерта від 13.06.2018 року № 471(х), містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,0904 г, який, незаконно зберігаючи при собі, без мети збуту, перенесла до квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжила незаконно зберігати без мети збуту.

22 травня 2018 року, близько 19 год., ОСОБА_8 , незаконно, зберігаючи при собі, без мети збуту, перенесла вказану кристалоподібну речовину до території біля входу до під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

22 травня 2018 року, о 19 год., біля входу до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та в ході проведення її особистого обшуку в шкіряній сумці виявлено та вилучено кристалоподібну речовину білого кольору у згортку, виконаному з паперу та липкої стрічки і поміщеному до прозорого полімерного пакетика з защібкою, яка відповідно до висновку експерта від 13.06.2018 року № 471(х), містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) масою 0,0904 г, який ОСОБА_8 зберігала при собі без мети подальшого збуту.

Також, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, діючи повторно, у невстановлені досудовим рослідуванням час та місці, незаконно, з метою подальшого збуту, придбала кристалоподібну речовину білого кольору у паперовому згортку та трьох пластикових ємностях, яка відповідно до висновку експерта від 19.06.2018 року №468 (х), містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - мета дон (фенадон) масами 0,03413 г, 2,63138 г, 2,30092 г та 0,00071 г, всього загальною масою 4,96714, що є великим розміром, який, незаконно, зберігаючи при собі, з метою збуту, перенесла до квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжила незаконно зберігати з метою збуту.

В період часу з 19 год. 46 хв. 22 травня 2018 року до 00 год. 41 хв. 23 травня 2018 року, працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено паперовий згорток та три пластикових ємності з кристалоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта від 19.06.2018 року №468(х), містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масами 0,03413 г, 2,63138 г, 2,30092 г та 0,00071 г, всього загальною масою 4,96714, що є великим розміром, та який ОСОБА_8 незаконно зберігала з метою збуту.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловились на підтримання поданих апеляційних вимог, думку прокурора, який просив викладені ним апеляційні вимоги задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченої та дослідження даних про її особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу винної, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання без мети збуту, наркотичного засобу, обіг якого обмежено, вчинене повторно та особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, за ч.1 ст. 321 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут сильнодіючого лікарського засобу, та за ч.2 ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, наркотичного засобу, обіг якого обмежено, у великих розмірах, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення меш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але визнав та врахував як обставини, що пом`якшують покарання за вчинення вказаних кримінальних правопорушень - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, так і обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про зайву суворість призначеного їй покарання за вчинені кримінальні правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом можливості призначення більш м`якого покарання, ніж призначене судом першої інстанції, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів і пояснень обвинуваченої, які вона надала при апеляційному розгляді, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при його призначенні те, що внаслідок вчинення нею протиправних, кримінально караних дій невідворотних наслідків не настало, її незадовільний стан здоров`я, інвалідність 2 групи загального захворювання, та того, що на даний час її мати потребує стороннього догляду, так як є онкохворою.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Таким чином, апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених викладених в апеляційній скарзі доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони носять формальний, суто суб`єктивний характер.

При цьому, з мотивувальної частини вироку вбачається, що місцевий суд до призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 підійшов з дотриманням принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, та на ряду зі ступенем тяжкості вчинених злочинів, один з яких (ч. 2 ст. 307 КК України), відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, було враховано цінність суспільних відносин на які було здійснено посягання обвинуваченою, вид та вагу наркотичного засобу та сильнодіючого лікарського засобу, який було вилучено у ОСОБА_8 , форму і ступінь вини злочинів.

Наряду з цим, суд також дослідив дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима за аналогічні злочини, її вік, те, що вона ніде не працює, майновий та сімейний стан, з 21 листопада 2000 року перебуває на обліку в Чернігівському обласному наркологічному диспансері з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, наявність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене, як під час розгляду в суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що, підстав для зміни вироку за доводами апелянтки про зайву суворість призначеного їй покарання, не вбачає.

Разом з тим, цілком слушними є доводи як апеляційної скарги прокурора так і обвинуваченої ОСОБА_8 про не вирішення судом в оскаржуваному вироку долі речових доказів, а саме, грошових коштів які були вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та під час особистого затримання ОСОБА_8 .

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, в тому числі, зазначається рішення суду щодо речових доказів.

При вирішенні питання в порядку ст. 100 КПК України про речові докази, а саме грошові кошти, які зберігаються на депозитному рахунку ГУНП в Чернігівській області, суд допустив помилку, що відповідно до ст. 408 КПК є підставою для зімни вироку в цій частині.

Як пояснив прокурор під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23 травня 2018 року та ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та під час особистого затримання ОСОБА_8 були вилучені грошові кошти у сумі: 1305 грн. 85 коп., 1200 грн., 3000 грн., та 1000 грн., які були визнані речовими доказами та покладені на зберігання на депозитний рахунок ГУНП в Чернігівській області.

Крім того, ніхто з учасників судового розгляду не заперечував , що вказані грошові кошти належать саме матері обвинуваченої ОСОБА_9 , а отже, підлягають поверненню саме цій особі.

Окрім того, є слушними доводи обвинуваченої ОСОБА_8 з приводу вирішення питання щодо долі грошових коштів внесених, як заставу її матір`ю - ОСОБА_9 .

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2018 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та визначено заставу у розмірі 38000 грн., яку, відповідно до квитанції про сплату застави у визначеному судом розмірі було внесено ОСОБА_9 .

У відповідності з положеннями ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одночасно, згідно вимог ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому або заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

З квитанції про внесення застави (т. 2, а.п.16) вбачається, що така була внесена заставодавцем ОСОБА_9 04 червня 2018 року на виконання ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2018 року в розмірі 38000 гривень.

З урахуванням наведеного, а також тих обставин, що ОСОБА_8 під час дії щодо неї застави, процесуальних обов`язків як обвинувачена, не порушила, апеляційний суд вважає за необхідне повернути заставодавцю внесену нею суму застави.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Речовий доказ - грошові кошти вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 5200 грн. та під час особистого затримання ОСОБА_8 у сумі 1305 грн. 85 коп., які поміщені на депозитний рахунок ГУНП в Чернігівській області, повернути власнику ОСОБА_12 .

Заставу в розмірі 38000 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4