Дата документу 29.06.2021 Справа № 937/1450/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/1450/20 Головуючий в 1 інст. Горбачова Ю.В.
Провадження №11-кп/807/264/21 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого Дадашевої С.В.,

суддів Гончара О.С., Рассуждай В.Я.,

при секретарі Аксьоновій О.А.,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який має базову вищу освіту, неодружений, працює в ПрАТ «Агропромислова компанія» вантажником центрального складу, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17 червня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 02 липня 2018 року умовно-достроково (не відбутий строк 1 рік 4 місяці 27 днів),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора Андрусюк Г.В.,

захисника - адвоката Каталіна В.В. в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_1 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Обвинувачений ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2016 року, у виді позбавлення волі на строк 1 рік, та призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням певних обов`язків.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_1 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України - у виді штрафу.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що представник потерпілого до нього претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов не заявлявся, шкода, завдана злочином, відшкодована ним у повному обсязі.

Також на думку апелянта, судом не надано належної оцінки обставинам, що пом`якшують покарання його позитивну характеристику за місцем проживання, працевлаштування, щире каяття, відшкодування шкоди, сприяння встановленню обставин вчинення злочинів.

Крім того, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що у зв`язку із тим, що обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вжиття опіатів, синдром залежності, це характеризує його як особу, яка не стала на шлях виправлення та яка може продовжувати злочинну діяльність.

Згідно з вироком суду, 08 грудня 2018 року о 10:00 годині, знаходячись в приміщені магазина «ЕВА» №151, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.М.Грушевського, буд.№21-23, ОСОБА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгової вітрини таємно викрав майно, яке належить ТОВ «РУШ» (код 32007740) магазин «ЕВА» №151, а саме: картридж для гоління чоловічий «Жиллетт Мак 3» 6 шт, вартістю 305,00 грн, після чого з викраденим майном покинув торговий зал вказаного магазину, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «РУШ» (код 32007740) магазин «ЕВА» №151, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.М.Грушевського, буд.№21-23, матеріальний збиток на суму 305,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 02 лютого 2020 року о 12:04 годині, знаходячись в приміщені магазина «ЕВА» №151, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.М.Грушевського, буд.№21-23, ОСОБА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгової вітрини таємно викрав майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» (код 32007740) магазин «ЕВА» №151, а саме: картридж для гоління чоловічий «Жиллетг Мак 3» 6 шт, вартістю 334,54 грн, після чого з викраденим майном покинув торговий зал вказаного магазину, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «РУШ» (код-32007740) магазин «ЕВА» №151, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.М.Грушевського, буд.№21-23, матеріальний збиток на суму 334,54 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника адвоката Каталіна В.В., які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити в межах заявлених вимог; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 щодо обґрунтованості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, що пом`якшують покарання судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення ОСОБА_1 покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження; тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особи обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив новий умисний корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України.

При цьому суд обґрунтовано застосував положення ст.71 КК України, частково приєднавши (лише 1 місяць) до призначеного обвинуваченому ОСОБА_1 покарання невідбуте останнім покарання за попереднім вироком щодо нього Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2016 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_1 покарання неможна вважати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

Дадашева С.В. Гончар О.С. Рассуждай В.Я.