Справа № 758/9540/20
Провадження № 1-кп/758/512/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участі :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002522 від 11.08.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Канівського р-ну. с. Григорівка Черкаської обл., непрацевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
13.07.2018 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік;
12.01.2021 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, РНОКПП НОМЕР_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

10.08.2020 приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебував на території заводу «Квазар» за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, де побачив складське приміщення, вхід до якого здійснюється через двері, обладнані навісним замком. В цей час у останнього виник умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, 10.08.2020 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи на території заводу «Квазар» за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, підійшов до дверей складського приміщення, після чого шляхом вибиття частини дверей проник всередину приміщення, де побачив металеві каркаси від палаток, які знаходились у чохлах, що належать ТОВ «Дартекстиль». Після чого, з вказаного складського приміщення ОСОБА_4 виніс 38 комплектів каркасів від палаток у чохлах вартістю 669,69 грн. кожний та сховав викрадене майно ТОВ «Дартекстиль» вздовж проїжджої частини по вул. Північно-Сирецькій в м. Києві.
Таким чином, ОСОБА_4 завдав матеріальну шкоду ТОВ «Дартекстиль» на загальну суму 25448,22 грн, та своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро покаявся та розповів про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що 10.08.2020, перебуваючи по вул. Північно-Сирецька, підійшов до складського приміщення заводу «Квазар», вибив двері, виніс 38 (тридцять вісім) палаток до проїжджої частини, на наступний день його затримали, палатки працівники поліції вилучили. Вчинив злочин через безробіття та необхідність забезпечення дітей. Вказав, що вільно пройшов на територію заводу та планував знайти металобрухт і в подальшому, на кошти вилучені від продажу металобрухту збирався забезпечити існування себе та дітей.
Таким чином, обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, є доведеною поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненим повторно, поєднаним з проникненням у приміщення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті.
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий та станом на дату ухвалення вироку має непогашену судимість, у нього наявне постійне місце реєстрації та проживання, де він характеризується посередньо, спокою громадян та громадського порядку не порушує, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштований, має на утриманні неповнолітніх дітей.
Враховуючи вищевикладене, думку представника потерпілого, який в частині покарання підтримав думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.185 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого є неможливим без реального відбування покарання.
При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.01.2021 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Таким чином, після постановлення вказаного вироку ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Також, відповідно до вимог ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком суду та термін попереднього ув`язнення останнього.
Відтак, виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Крім цього, суд вважає за необхідне залишити без змін до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний щодо ОСОБА_4 ухвалою Подільського районного суду від 13 серпня 2020 року.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі ст. 70, 72 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року більш суворим покаранням за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання:
частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року з 12 лютого 2021 року по день набрання цим вироком законної сили;
термін перебування під вартою з 11 серпня 2020 року, з моменту його фактичного затримання;
термін перебування під вартою з 10 жовтня 2018 по 18 жовтня 2018 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 11 серпня 2020 року.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме 38 (тридцять вісім) металевих каркасів для палаток у чохлах, які передані на зберігання директору ТОВ «Дартекстиль» ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили залишити належному володільцю ТОВ «Дартекстиль» ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1