Справа №523/4983/21
Провадження №1-кп/523/1084/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0000070 від 12.01.2021р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0000070 від 12.01.2021р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України.

Вивченням матеріалів встановлено, що під час судового провадження в порядку ст.331 ч.3 КПК України в рамках вищезазначеного кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 1.06.2021р. був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строк дії ухвали суду припиняє свою дію 30.07.2021р.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачена обґрунтовано обвинувачується у скоєнні інкримінованого їй злочину, яке відноситься до категорії особливо тяжкого, вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, в тому числі висновками експертиз, у зв`язку з чим ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України продовжують існувати та дають підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки намагалася покинути місце скоєння злочину; але була зупинена свідком, залишається актуальними ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показів у суді, місце знаходження яких відоме ОСОБА_6 , оскільки на даний час бачимо, що потерпілий змінив свої покази в порівнянні з тими, які надавав в ході досудового розслідування, крім того не виключається ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зважаючи на те, що син потерпілого повідомляв, що між ними були сварки, які переростали у бійку, проживання в одній квартирі з потерпілим лише буде сприяти створенню нових конфліктів, при цьому дозволу власника житла на проживання не має, у ОСОБА_6 відсутнє місце реєстрації на території України, не має міцних соціальних зв`язків, утриманців, є не працевлаштованою, особи, які б могли поручитися за обвинувачену не має, тому на думку прокурора більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченої та запобігти ризикам.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_6 , яка за змістом обвинувального акту офіційно не працевлаштована, не має постійних джерел доходів, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

- потерпілого ОСОБА_5 , який просив змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт, заявляючи, що він планує в подальшому жити разом з обвинуваченою, відношення до неї не змінилося, може надати їй житло у квартирі, яка йому належить, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому документально не підтверджуючи свої доводи;

захисника ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначаючи, що виходячи з допиту потерпілого, який надав у судовому засіданні вільні покази, у підзахисної не було умислу на вбивство, вона намагалася допомогти останньому, не мала наміру тікати, також потерпілий вказав, що доля вини у скоєному лежить на ньому, що свідчить на користь обвинуваченої, у зв`язку з чим вважає пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення безпідставним, ризики не доведеними, просила застосувати до підзахисної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не виключаючи застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання; обвинуваченої, яка погодилася з думкою захисника та потерпілого; враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за наступними підставами.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, за змістом пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_6 за ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України відповідно положень ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років., враховуючи необхідність допиту свідків, дослідження інших доказів для з`ясування певних обставин справи, приймаючи до уваги особу обвинуваченої, яка, виходячи зі змісту обвинувального акту, свідомо вчинила умисне кримінальне правопорушення, спрямоване на протиправне заподіяння смерті іншій людині, не працевлаштована, не має місця реєстрації, постійних джерел доходів для матеріального існування, міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, не виключається ризик незаконного впливу на недопитаних свідків з метою зміни ними показів у суді. Разом з цим, виходячи з характеру та обставин вчинення кримінального правопорушення, викладеному в клопотанні прокурора та обвинувальному акті, вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, при цьому суд критично відноситься до заяви потерпілого ОСОБА_5 щодо надання обвинуваченій місця проживання у власній квартирі у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки дане твердження не знайшло свого належного документального підтвердження у ході судового засідання, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченій діяння, на теперішній час перелічені ризики, передбачені ст.177 КПК України не втратили своєї актуальності, що унеможливлює застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, будь-яких виключних обставин, які б були перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Разом з цим статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, при прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, суд враховує положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України, за змістом якої суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину з застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 17.09.2021р. включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 17.09.2021 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Відповідно внесених змін до ст.392 ч.2 КПК України згідно із Законом №1027-IX від 2.12.2020р. ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя : ОСОБА_1