Справа № 738/104/21
№ провадження 1-в/738/23/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3
учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4
представника установи

виконання покарань - ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_2
захисника - ОСОБА_6
В С Т А H О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивоване тим, що він засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року змінено, його дії перекваліфіковано з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, та остаточно засуджено до 8 років позбавлення волі, в решті судові рішення залишено без змін. Строк відбування покарання обчислюється з 03 квітня 2017 року, на підставі ч.5 ст.72 КК Україниу строк покарання йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 03 квітня 2017 року по 06 березня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання дотримується, розпорядок дня виконує, з часу прибуття в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» та поданий час працевлаштований поваром їдальні установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення, залучається до робіт з благоустрою установи, під час виконання робіт проявляє ініціативу, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати до нього пільгу у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виклад позиції учасників судового розгляду.
Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.
Захисник засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного, просила його задовольнити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_2 з початку відбування покарання весь час працевлаштований, до покладених обов`язків ставиться з відповідальністю, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання. Вважає, що рішенням установи виконання покарань її підзахисному було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст.81 КК України, з підстав відсутності у нього на той час заохочень, на даний час останній має заохочення, його поведінка є стабільно сумлінною, у зв`язку з чим спостережною комісією погоджено застосування до нього пільги, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні представник установи виконання покарань вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення є передчасним, вважає, що засуджений не довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_2 в строк покарання було зараховано значний строк попереднього ув`язнення, а тому 2/3 частини призначеного покарання він відбув з формальних підстав.
Представник спостережної комісії, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Встановлені судом обставини.
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 03 квітня 2017 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_2 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арк.с.24-26).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без змін (арк.с.27, 28).
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року набрав законної сили 06 березня 2019 року (арк.с.29).
Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року змінено, дії ОСОБА_2 перекваліфіковані з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, останнього засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі. В решті судові рішення залишено без змін. (арк.с.30, 31).
Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання.
Станом на 22 лютого 2021 року невiдбутий строк покарання засудженого ОСОБА_2 становить 2 роки 2 місяці 8 днів позбавлення волі
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 03 квітня 2017 року.
За час перебування в Київському СІЗО з 03 квітня 2017 року по 03 жовтня 2019 року та з 15 листопада 2019 року по 12 червня 2020 року засуджений ОСОБА_2 допустив порушення вимог встановленого порядку тримання, а саме за зберігання забороненого предмету (мобільного телефону) отримав дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, розпорядку дня дотримувався, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень не мав.
З 04 жовтня 2019 року по 12 червня 2020 року та з 12 червня 2020 року по даний час ОСОБА_2 відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)», де дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичних обліках не перебуває. Після розподілу з дільниці КДіР виявив бажання залучатись до суспільно корисної праці, згідно з поданою засудженим письмовою заявою на громадських засадах в рахунок двогодинних відпрацювань з 26 червня 2020 року виконує обов`язки робітника їдальні установи, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та якісно, за виконання покладених обов`язків робітника їдальні установи та дотримання правил поведінки був заохочений начальником установи, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку, до вказаних робіт ставиться посередньо, порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, передбачені законодавством вимоги останніх виконує, з представниками адміністрації ввічливий та чемний, на зроблені йому зауваження реагує належним чином, не конфліктний, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», «Духовне відродження», заходи, передбачені планом вказаних програм виконує.
Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №17 від 16 вересня 2020 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення (арк.о.с.14), однак, приймаючи вказане рішення, установа виконання покарання належним чином не мотивувала його.
На час вирішення комісією установи виконання покарання питання про застосування до засудженого ОСОБА_7 ст.81 КК України в матеріалах особової справи разом з витягом з Рішенням комісії при МВК-91 міститься також характеристика на засудженого ОСОБА_2 , затверджена 31 липня 2020 року в.о. начальника ДУ «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_8 , та довідка про стягнення та заохочення засудженого, з яких вбачається, що засуджений діючих стягнень не має, оскільки раніше накладене на нього, 10 січня 2020 року начальником СІЗО, стягнення за зберігання забороненого предмету (мобільного телефону) погашене, заохочення відсутні (арк.о.с.11-14).
Під час судового розгляду представник установи виконання покарання пояснив, що підставою для відмови в застосуванні до засудженого пільги, передбаченої ст.81 КК України, було саме відсутність у нього заохочень, разом з тим не заперечував той факт, що засуджений з початку прибуття до установи виконання проявляв ініціативу до залучення його до суспільної корисної праці, в зв`язку з чим був працевлаштований у їдальні установи, де працює на сьогоднішній день, покладені на нього обов`язки виконує сумлінно.
Згідно з постановою спостережної комісії Корюківської районної державної адміністрації №4 від 12 лютого 2021 року, остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Частиною 1 статті 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відповідно до положень ч.1, 5 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_2 з часу відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» постійно залучений до суспільно корисної праці в рахунок двогодинних відпрацювань, до своїх обов`язків добросовісно, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та якісно, має заохочення, також залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов гуртожитку відділенні, на даний час не має жодного стягнення, оскільки накладене на засудженого стягнення 10 січня 2020 року погашене в установленому законом порядку, останній дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених, що свідчить про стабільну позитивну поведінку засудженого, відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, вказані обставини свідчать про стабільну позитивну поведінку засудженого.
Викладені в характеристиці на засудженого ОСОБА_2 доводи адміністрації установи виконання покарання про посереднє ставлення засудженого до виконання робіт з благоустрою установи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, такі докази також відсутні і в матеріалах особової справи засудженого.
З огляду на викладене та враховуючи те, що засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд приходить до висновку про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 2 (два) роки 2 (два) місяці 8 (вісім) днів позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 26 лютого 2021 року.

Суддя ОСОБА_1