Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

02 серпня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна,
в с т а н о в и в:

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000198 від 21.07.2020, а саме на:
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Клопотання обґрунтовується тим, що вказане кримінальне провадження розслідується слідчими СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК).

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи у власності спірну земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :82:189:0038) в невстановлений досудовим розслідуванням час та рік, маючи умисел на шахрайське заволодіння чужими грошовими коштами в особливо великих розмірах, розуміючи про цьому що взяті на себе обов`язки щодо продажу він виконувати не буде розмістив оголошення про продаж вказаної земельної ділянки в одній із газет м. Києва.
Надалі реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_5 04.06.2016 року у приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Її Володимирівни за адресою: АДРЕСА_4 уклав попередній договір купівлі продажу між ним та представником ОСОБА_6 ОСОБА_7 про продаж земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :82:189:0038) після укладення якого ОСОБА_5 отримав частину грошових коштів у сумі 45 000 доларів США.
При цьому ОСОБА_5 , бажаючи довести свій умисел до кінця, упевнившись в тому, що представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повірила у справжність та дійсність наміру ОСОБА_5 продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :82:189:0038), та довіряє йому, запропонував, укласти договір купівлі продажу вказаної вище земельної ділянки у серпні 2016 року оскільки останньому необхідно зібрати всі необхідні документи щодо земельної ділянки ОСОБА_7 , повіривши ОСОБА_5 , перенесла укладення договору купівлі продажу земельної ділянки на зазначений останнім день.
Отримавши від ОСОБА_7 , згоду на нову дату укладення основного договору купівлі продажу, ОСОБА_5 , розуміючи, що виконувати на себе обов`язки взяті укладеним попереднім договором купівлі продажу від 04.06.2016 року виконувати не буде 28.07.2016 уклав договір дарування земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :82:189:0038) на користь ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_5 не прибув у вказаний останній день та час для укладення основного договору купівлі продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :82:189:0038) між ним та ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразилися у шахрайстві, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.
06.07.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у шахрайстві, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.
Під час досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваного перебуває нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 на які, з метою забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна, слід накласти арешт.
Просить проводити судовий розгляд без виклику власника майна.
Слідчий суддя прийшов до переконання щодо розгляду даного клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно для забезпечення арешту майна.
Слідчим подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить клопотання задовольнити.
Дослідивши доводи та матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК).

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Згідно приписів ч. 5 ст. 170 КПК з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 4 ст. 190 КК передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником (підозрюваним). З накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити цей актив на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

Слідчим суддею з`ясовано, що 06.07.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах кримінального провадження № 0000198 від 21.07.2020, яке розслідується слідчими СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
З довідки № 268590857 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що підозрюваний є одноособовим власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки санкцією передбачена конфіскація майна, та достатніми є підстави вважати, що суд може призначити таке покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту вказаного будинку.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчої судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК.

Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб користуватися майном. З урахуванням цих обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення конфіскації як виду покарання, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Поряд з цим, згідно довідки № 268591830 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підозрюваний не являється власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а відтак клопотання про накладення арешту на це майно не підлягає до задоволення.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000198 від 21.07.2020 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти з метою забезпечення конфіскації майна арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із забороною розпоряджатися ним будь-яким чином, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб та вчиняти з ним будь-які правочини, а саме на:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1