печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката: ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/27183/19-к від 30.05.2019 у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.10.2018, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 до провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/27183/19-к від 30.05.2019 у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.10.2018.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року у справі № 757/27183/19-к клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.10.2018, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт серед іншого майна на земельну ділянку з кадастровим номером :01:038:0117, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га. Дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.01.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, що належить на праві власності ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданий 27.04.2010, видавник Дніпровське РУ ГУ МВС України в місті Києві, країна громадянство: Україна.
ОСОБА_4 , яка є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:038:0117 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12), про ухвалу стало відомо із Інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 15.04.2020 року.
Вказана земельна ділянка придбана ОСОБА_4 22.03.2018 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі №290 (далі договір №290 від 22.03.2018 року).
Ознайомившись із ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, було встановлено, що розгляд клопотання здійснювався без повідомлення власника майна.
При прийнятті рішення слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва врахував те, що об`єкти нерухомого майна на праві власності належать новим власникам на підставі протиправних дій вчинених шахрайським шляхом, тобто набуті новими власниками в результаті кримінального правопорушення та іншим способом без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати вказані об`єкти нерухомого майна, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні неможливо. Вважає, що накладання арешту необхідне з метою збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити, з викладених в ньому підстав.
Представник Печерської окружної прокуратури міста Києва в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чим, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.
Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування, а Київською окружною прокуратурою № 6 процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року у справі № 757/27183/19-к клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.10.2018, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт серед іншого майна на земельну ділянку з кадастровим номером :01:038:0117, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га. Дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.01.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, що належить на праві власності ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданий 27.04.2010, видавник Дніпровське РУ ГУ МВС України в місті Києві, країна громадянство: Україна.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Протягом досудового розслідування не встановлено, що земельна ділянка, на яку накладено арешт є предметом злочину чи отриманні незаконним шляхом.
Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_4 .
Проте, за встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ОСОБА_4 не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, земельна ділянка, не набута кримінально протиправним шляхом.
Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на земельну ділянку, що належать ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/27183/19-к від 30.05.2019 у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.10.2018 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/27183/19-к від 30.05.2019 на земельну ділянку кадастровий номер :01:038:0117 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.01.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12, що належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 27.04.2010, видавник: Дніпровське РУ ГУ МВС України в місті Києві, країна громадянства: Україна.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1