Дата документу 16.06.2021 Справа № 331/2794/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2794/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/619/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 липня 2021 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

27 травня 2021 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на вбивство своєї співмешканки ОСОБА_10 у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілій смерті, наніс не менше одного удару предметом, який має колюче-ріжучі властивості ОСОБА_10 в область грудної клітини зліва, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, а саме: одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що в подальшому спричинило настання смерті ОСОБА_10 на місці події.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

27 травня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 6).

27 травня 2021 року о 22 год. 05 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 33-37).

28 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 38-39).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя з`ясував про наявність обґрунтованої підозри, яка пред`явлена ОСОБА_7 , існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчий в своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак на підтвердження цих ризиків не навів жодного логічного та переконливого доказу їх існування.
Зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі безпідставно пов`язує тяжкість повідомленої ОСОБА_7 підозри, а також зловживання алкоголем, непрості стосунки з родичами, відсутність шлюбу, відсутність на утриманні інших осіб з немовби наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 67 років, в нього померла остання його дружина, його дочка свідок ОСОБА_11 пояснила слідству в ході її допиту, що періодично відвідує батька, допомагає йому купувати продукти, а свідок ОСОБА_12 в ході допиту охарактеризувала ОСОБА_7 , якого знає більше 3-х років, як неагресивного чоловіка.
Вказує, що ОСОБА_7 є особою похилого віку і досяг пенсійного віку, у зв`язку із чим отримує відповідну пенсію, при цьому під час затримання в нього були вилучені пенсійне посвідчення на його ім`я та банківська картка для отримання соціальних виплат, має постійне місце проживання.
Зазначає, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді немає жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_7 у будь-який спосіб ухилявся від суду або органу досудового розслідування, або висловлював в будь-якій формі намір такого ухилення або втечі від правосуддя.
Крім того вказує, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що ризик незаконного впливу на свідків обумовлений наразі тим, що досудове розслідування триває, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, провести експертизи, допитати свідків, проте є незрозумілим яке до цього відношення має встановлений ризик незаконного впливу на свідків.
Зазначає, що слідчий суддя безпідставно пов`язує немовби наявність ризику впливу ОСОБА_7 на свідків тим фактом, що свідки є сусідами по будинку, оскільки сусіди не проживають в одній квартирі з ОСОБА_7 , а також жоден із вже допитаних сусідів не надавали жодних доказів щодо незаконних дій відносно них з боку ОСОБА_7 .
Також вказує, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді, ані в матеріалах справи немає жодного доказу, які б свідчили, що ОСОБА_7 будь-яким чином перешкоджає кримінальному провадженню, або висловлював в будь-якій намір такого перешкоджання.
Зазначає, що слідчий суддя залишив поза увагою твердження сторони захисту про те, що підозрюваному можливо обрати інший альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та не навів жодних логічних та доведених аргументів, чому такий запобіжний захід неможливо застосувати до ОСОБА_7 .
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнивши його із Запорізького слідчого ізолятора, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного підтримав подану ним апеляційну скаргу, зазначив про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказав, що до підозрюваного можливо було застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу без доповнень.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечувала проти задоволення поданої захисником апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду першої інстанції законне, оскільки судом було враховано наявність ризиків, тяжкість покарання, соціальні зв`язки та майновий стан підозрюваного, які у сукупності вказують на те, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

При цьому, слід зауважити, що згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , вона є сусідкою ОСОБА_7 .

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків.

Доводи захисника про те, що підозрюваний є пенсіонером, особою похилого віку, має постійне місце проживання не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4