Справа № 147/656/21
Провадження № 1-кс/147/276/21
УХВАЛА

09 липня 2021 року смт. Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про арешт майна, по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 02.06.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,
встановив:
До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, яке погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно.
Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч.2,3,10-12 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказане в клопотанні майно має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні.
Клопотання та долучені до нього матеріали не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна..
Окрім того, у клопотанні містить посилання на необхідність накладення арешту на майно, метою якого є збереження вказаного майна та запобігання можливості його відчуження, однак без посилання на постанову про визнання такого майна як речового доказу.
Також слідчий суддя звертає увагу на те, що у вступній частині клопотання зазначено, що воно подане дізнавачем СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , однак підписане дізнавачем ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
Клопотання клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про арешт майна, по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 02.06.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - повернути прокурору Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_2 , для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1