Провадження № 1-кп/643/1121/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005379 від 30.10.2015, про звільнення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шекі, Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, який не працює, одружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.06.2006 приблизно о 18 годині, перебуваючи на території ТЦ «Барабашова» біля сміттєвого контейнера, знайшов дві полімерні палиці, з`єднанні між собою металевим ланцюгом, які він підняв, поклав у свою сумку та почав носити при собі з метою самооборони. 16.06.2006 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 15, розташованого по вул. Лафарта в м. Харкові, був зупинений співробітниками міліції, які в ході огляду останнього виявили та вилучили з сумки ОСОБА_3 дві полімерні палиці, з`єднані металевим ланцюгом, які він знайшов за вищевказаних обставин. Згідно висновку криміналістичної експертизи № 235 від 20.06.2006 року вилучені у ОСОБА_3 дві полімерні палиці, з`єднані між собою металевим ланцюгом, виготовлені за типом нунчаків та відносяться до холодної зброї ударно-роздробляючої дії, які ОСОБА_3 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
До початку судового засідання від прокурора ОСОБА_4 надійшла заява, у якій вона просила розглядати клопотання за відсутності прокурора, підтримала клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та просила його задовольнити.
Розглянувши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне положення містить ч. 1ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
В ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 по справі № 466/5490/17, суд касаційної інстанції висловив наступні висновки щодо застосування норм права під час оцінки доводів касаційних скарг відносно того, що суди першої інстанції під час закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності послались лише на обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування, проте не навели висновків, що таке діяння дійсно мало місце, містить склад злочину та обвинувачений винний у його вчиненні.
Верховним Судом у вказаних вище ухвалах зазначено, що враховуючи положення ч. 4 ст. 286 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний невідкладно розглянути клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347 - 363 КПК України.
Враховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлення наявності або відсутності події і складу кримінальних правопорушень та винуватості ОСОБА_3 у їх вчиненні.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Нетяжкий злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , мало місце у 15.06.2006, тобто з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 15 років.
Згідно висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, висловлених в постанові від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19, ухилення особи від досудового розслідування або суду має своїм наслідком зупинення перебігу давності; перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання; у разі ухилення особи від досудового розслідування або суду і наступного її з`явлення із зізнанням чи затримання - встановлені ч. 1ст.49КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) диференційовані строки давності до уваги не беруться; щодо такої особи застосовуються визначені ч. 2ст. 49 КК(у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) загальні строки давності - п`ять років у разі вчинення нею кримінального проступку і п`ятнадцять років - у раз вчинення нею злочину будь-якого ступеня тяжкості.
За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись, ст. ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005379 від 30.10.2015, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 263 КК України закрити на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1