Справа № 203/1337/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000014, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аули Криничанського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середньо-спецальну освіту, не одруженого, на утриманні маючого неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.03.2020 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 22.12.2020 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , на початку 2021 року, за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від знайомого ОСОБА_6 посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 видане, 12 вересня 2016 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , з проханням останнього зробити ксерокопію зазначеного посвідчення. Надалі, ОСОБА_3 , зробивши відповідні ксерокопії для останнього, реалізуючи злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення учасника бойових дій, шляхом використання струминного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою, створив копію вказаного посвідчення, в яку, в подальшому вклеїв власну фотографію, поверх первинного зображення власника посвідчення, таким чином незаконно підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою подальшого його використання для придбання безкоштовних квитків для проїзду у залізничному транспорті та посвідчення своєї особи.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-21/8813-ДД від 19.03.2021 усі зображення посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , отримані способом струминного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою струминного принтера, копіра тощо. До первинного змісту реквізитів посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_6 , внесені зміни шляхом наклеювання фотокартки іншої особи чоловічої статі поверх первинного зображення власника посвідчення. Ознак внесення до інших реквізитів посвідчення не виявлено.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , 13.03.2021, о 06 год. 46 хв., знаходячись у вагоні електропотягу №6010 сполученням «Верхівцеве-Дніпро», діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу для придбання безкоштовного квитка на електропотяг сполученням «Верхівцеве-Дніпро» по посадковій платформі «139 км.», пред`явив білетному касиру підроблене посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , після чого касир видала йому безкоштовний квиток № НОМЕР_3 , який є підставою для безкоштовного проїзду 13.03.2021 в електропотязі сполученням «Верхівцеве- Дніпро».
Далі, ОСОБА_3 , 13.03.2021, приблизно о 08 год. 30 хв. на центральному вході вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованому за адресою: м. Дніпро, Центральний район, пл. Вокзальна, 11, був зупинений співробітниками поліції ВП №12 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Під час бесіди з працівниками поліції, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» попросили ОСОБА_3 пред`явити документ, що посвідчує його особу. ОСОБА_3 достовірно знаючи, що посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , є підробленим, пред`явив його працівникам поліції ВП №12 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, з метою посвідчення своєї особи, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків. Оглянувши посвідчення, у працівників поліції ВП №12 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області виник сумнів щодо його справжності, у зв`язку із чим вони доповіли до чергової частини ВП №12 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
13.03.2021, у період часу з 08.50 до 09.20, в ході огляду місця події в приміщенні залізничного вокзалу станції Дніпро - Головний, за адресою: м. Дніпро, пл. Привокзальна, 11, у присутності двох понятих дізнавачем вилучено у ОСОБА_3 посвідчення НОМЕР_1 , видане Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , яке ОСОБА_3 використовував в якості завідомо підробленого документу для безоплатного проїзду в електропотязі №6010 сполученням «Верхівцеве- Дніпро», а також посвідчення своєї особи. Також в ході огляду у ОСОБА_3 було виявлено та в подальшому вилучено квиток № НОМЕР_3 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а саме, підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, а також, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, використання завідомо підробленого документу.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, де зазначено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, про що мається відповідна заява, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання провини в пред`явленому обвинуваченні за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист ОСОБА_3 було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви ОСОБА_3 у суду не викликало, у зв`язку з чим, перешкод для здійснення розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, судом не встановлено.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, згідно ст. ст. 381, 382 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, а також, за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості, вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про його особу, який раніше судимий, вказані кримінальні проступки вчинив в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, а також, відсутність обставин, що його обтяжує.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкцій частин статті, за якими кваліфіковано його дії.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 22 грудня 2020 року вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 5 днів позбавленні волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 1 рік, а тому призначає покарання із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком у виді позбавлення волі, враховуючи, при цьому, встановлені п. 1б ч. 1 ст. 72 КК України правила складання покарань, згідно з якими 1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі.
Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 381-382, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 , покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень п. 1б ч. 1 ст. 72 КК України,за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської областівід 22 грудня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/104-21/8813-ДД від 19 березня 2021 рокув розмірі 1144 (однієї тисячі сто сорок чотири) гривні 15 (п`ятнадцять) копійок.

Речовий доказ квиток для проїзду в залізничному транспорті №012483, який було поміщено в паперовий конверт із підписами учасників; посвідчення Учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , яке поміщено в спеціальний пакет №5356333, зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000014.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його отримання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1