Справа № 489/2322/20
Номер провадження 1-кп/489/417/21
УХВАЛА
Іменем України
20 серпня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України

встановив
В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали вказаного вище кримінального провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який спливає 16.09.2021, оскільки ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшився і не змінився.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що обвинувачений не буде переховуватися від суду, оскільки раніше з`являвся за викликом до органів досудового розслідування. Вказав на наявність соціальних зв`язків. Просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2021, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 60 діб, тобто до 16.09.2021 включно з підстав обґрунтованості ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що ризики, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали та не зменшилися.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 190 КК України 06.05.2020 та 18.05.2020 під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тому доводи прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень суд вважає обґрунтованими.
Суд, враховуючи репутацію обвинуваченого, який не має офіційних джерел доходів, не працевлаштований, раніше судимий за вчинення злочинів, пов`язаних із протиправним заволодінням чужим майном, приходить до висновку, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшився і не змінився.
Суд враховує, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії».

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ризики не зменшились, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Суд також вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не убезпечить від ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів в період перебування під домашнім арештом.

Керуючись ст.ст. 196, 197, 372 КПК України,

постановив
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 18.10.2021 включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1