Справа № 466/1648/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0000125 від 05 лютого 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 12.03.2018 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, 31.01.2019 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 119 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Личаківська виправна колонія (№30)»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, -

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч. 1 ст. 119, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, 24.04.2019 прибув для відбування покарання в Личаківську виправну колонію №30 та під час відбування покарання, будучи забезпечений формою єдиного зразка, в порушення вимог ч. 4 ст. 102, ч. 3 ст. 107 КВК України, приблизно о 17 год. 10 хв. 21.01.2021, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації колонії в особі заступника чергового помічника начальника установи прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності начальника відділення соціально-психологічної служби лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , яка полягала у відкритій, демонстративній та вираженій у зухвалій формі безпідставній відмові одягнути форму єдиного зразка при поміщені в ДІЗО.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є злісним порушником режиму утримання засуджених, неодноразово протягом року порушував вимоги встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог ст. 132 КВК України, а саме: відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22.07.2020 на засудженого ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць; постановою начальника Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 №416 від 12.02.2021 за виявлення мобільного телефону марки «Samsung», без ІМЕІ, на ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді поміщення в дисциплінарний ізолятор (ДІЗО) строком на 14 діб; постановою начальника Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 №427 від 15.10.2020, ОСОБА_4 , оголошено сувору догану за виявлення сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»; постановою начальника Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 №119 від 12.02.2021 за виявлення зарядного пристрою до мобільного телефону, на ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді помішення в дисциплінарний ізолятор (ДІЗО) строком на 14 діб.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав умови угоди, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні висловила думку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам ч. 4 ст.469, ст.472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, чи він розуміє вказані в ч.4 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 25.02.2021 року, укладеної між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст.468,469,472 КПК України, сторони погодились про повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості за ст.391 КК України та призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та згідно ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31.01.2019 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців.

Суд дійшов до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст.391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушення вимог режиму відбування покарання був підданий протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі відповідає санкції ст.391 КК України.

Суд дійшов переконання та встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 у даній справі не застосовувався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 469, 472, 473, 474, 475 КПК України,-

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.02.2021 року, між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , з одного боку, обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31.01.2019, та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 у даній справі не застосовувався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1