Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/766/21
В И Р О К
Іменем України

11 серпня 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000175, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.07.2021 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Арбузинського району, Миколаївської області, жителя
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брав, раніше судимого: 02.08.2004 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 04.09.2006 по відбуттю покарання; 08.11.2011 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 грн.; 26.09.2011 Оржицьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 122 КК країни до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. Звільнений 04.10.2012 по закінченню іспитового строку; 27.12.2013 Миргородським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, 69 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 03.05.2017 умовно достроково, з невідбутим строком 1 рік, 2 місяці, 1 день,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:
04 липня 2021 року, близько 01 год. 00 хв., потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своєю донькою ОСОБА_5 , перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де до них прибув ОСОБА_6 . На ґрунті неприязних відносин між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого, правомірно перебуваючи у приміщенні будинку потерпілої, в момент коли потерпіла ОСОБА_4 сиділа на ліжку, наніс їй декілька ударів своїми передпліччями в область її верхньої частини голови, від чого тілесних ушкоджень у потерпілої не утворилось, після чого силою притулив свій недопалок сигарети марки «UT» до правого ока потерпілої, чим заподіяв їй, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 122 від 16.07.2021, тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку кон`юнктиви та рогівки правого ока легкого ступеня, який міг утворитись від локальної дії високої температури в ділянку правого ока, можливо в строк та за обставин зазначених вище та може бути оцінений, як легке тілесне ушкодження
Окрім цього, 04 липня 2021 року, близько 01 год. 00 хв., потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 , перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де до них прибув ОСОБА_6 . На ґрунті неприязних відносин між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого, правомірно перебуваючи у приміщенні будинку наніс потерпілій ОСОБА_5 два удари долонею правої руки в область її обличчя зліва, чим заподіяв їй, відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 121 від 16.07.2021, тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці нижнього повіка лівого ока, та може бути оцінений, як легке тілесне ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень.
У зв`язку з тим, що обвинувачений, прокурор та потерпілі не оспорювали фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин, які не оспорюються сторонами, та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, які характеризують його особу, та приєднані прокурором матеріали стосовно процесуальних витрат, речових доказів, тощо.
При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При цьому, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Під час судового розгляду ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та надав покази, що відповідають обставинам, наведеним в обвинувальному акті.
Так, обвинувачений показав, що в липні 2021 він перебував вдома, де з друзями вживав алкогольні напої, пізно ввечері йому подзвонила його мати, та повідомила, що в неї відбувся конфлікт з потерпілими. З метою з`ясування цих обставин, він поїхав до будинку потерпілих. Приїхавши на місце, двері відкрила ОСОБА_7 , він не контролюючи своїх дій, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння вдарив її долонею руки по обличчю. Після чого зайшовши в середину будинку побачив потерпілу ОСОБА_4 , з якою також виник конфлікт, в ході яякого він застосував фізичну силу, після чого притулив недопалок своєї сигарети об неї, куди саме він не пам`ятає.
Свою вину у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився з мірою покарання яка висловлена прокурором.
При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як дії, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за санкцією указаної статті кримінального закону.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання відносно ОСОБА_6 покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
Так, санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим кримінального проступку.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом визнано як рецидив, оскільки ОСОБА_6 раніше був засуджена за злочини передбачені ч.1 ст.12 та ч.2 ст.121 КК України. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття.
Щодо особи обвинуваченого. Так, обвинувачений раніше судимий, яка погашена в установленому законом порядку. Не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем. Має на утриманні двох малолітніх дітей. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований. За місцем проживання скарг не надходило.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючої вину обвинуваченого обставину, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та потерпілих, які погодились з видом та мірою покарання зазначеного прокурором, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку належить призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у виді громадських робіт.
При цьому, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 є працездатною особою, будь-яких відомостей про те, що він є особою з інвалідністю першої або другої групи, або військовослужбовцем строкової служби, обвинувальний акт та додані до нього матеріали не містять, тобто відсутні перешкоди для призначення такого виду покарання визначені ч.3 ст.56 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченої, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, матеріального стану та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50,56, 65-67, ч.1 ст. 125 КК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.
Речовий доказ недопалок сигарети марки «UT», який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя М. Вітківський