ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366 від 13.04.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.01.1991 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.09.1991 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 141, ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з призначенням ст. 14 КК України лікування від наркоманії. Звільнився 03.11.1993 року з Жовтневої ВК Харківської області № 17, на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 27.10.1993 року УДЗ на 1 рік 1 місяць 6 днів;

- 09.09.1994 року Жовтневим районним судом м. Харкова зі ч. 2 ст. 81, ч. 1 ст. 193 ст.ст. 42,43 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 12.04.1997 року з Темнівської ВК Харківської області № 100, у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 11.03.1998 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 82 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 22.06.2000 року з Олексіївської ВК № 25, на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2000 року щодо застосування ст.. 5 ЗУ «Про амністію» від 11.05.2000 року;

- 25.06.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 229-6 КК україни до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 45 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, штраф 200 грн. ;

- 30.07.2002 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст.. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 26.10.2005 року з Олексіївської ВК № 25 на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2005 року УДЗ на 7 місяців 7 днів;

- 22.02.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02.03.2011 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 308, ч.ч 1,4 ст. 70 КК України. Звільнений від покарання 19.02.2015 року з Олексіївської ВК Харківської області № 25 на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року УДЗ на 5 місяців 3 дні;

- 11.04.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України. звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.08.2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 1 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.04.2017 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців, звільнений 25.11.2020 з державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)" умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 8 місяців 28 днів на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.11.2020,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2021 року близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на ринку «Солі», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 6-Б, побачив біля магазину продовольчих товарів раніше не знайому йому ОСОБА_6 , у якої в кишені знаходився належний їй гаманець із грошовими коштами у сумі 1013 гривень, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного гаманця.

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов ззаду до ОСОБА_6 та дістав рукою з лівої кишені верхнього одягу потерпілої гаманець. Однак, в цей час, дії останнього були виявлені перехожою ОСОБА_7 , яка почала кричати, але незважаючи на це, ОСОБА_4 , усвідомлюючи факт свого викриття, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, вихватив гаманець та почав тікати з місця вчинення злочину. За ОСОБА_4 побігли потерпіла та перехожі, після чого він викинув гаманець в якому знаходились грошові кошти у розмірі 1013 грн., ти самим розпорядившись ними таким чином.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопоршення, який йому інкримінований та надав суду показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме зазначив, що в нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення гаманця за наступних обставин: 13.04.2021 приблизно о 10-30 годині, перебуваючи на ринку «Солі», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 6-Б, побачив біля магазину продовольчих товарів раніше не знайому йому ОСОБА_6 , у якої в кишені знаходився гаманець. Пояснив, що він підійшов ззаду до ОСОБА_6 та дістав рукою з лівої кишені верхнього одягу потерпілої гаманець. Однак, в цей час, його дії були виявлені перехожими, але незважаючи на це, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, вихватив гаманець та почав тікати з місця вчинення злочину. Підтвердив, що розумів, що вчиняє кримінальне правопорушення і наслідки цього.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження була належним чином повідомлена, надала до суду заяву, в якій просила дане провадження розглянути без її участі, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує (а.с.22).

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, так як показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що офіційно не працевлаштований, неодружений, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, реально відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнявся від відбування умовно-достроково 25.11.2020, однак належних висновків для себе не зробив та менше ніж через рік під час невідбутого покарання за попереднім вироком вчинив новий злочин, за місцем відбування останнього покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25), ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття .

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я та поведінку до вчинення злочину, характеристику та минуле, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суд м. Харкова від 11.08.2017.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети .

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 11 червня 2021 року. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2021. було продовжено строк запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - до 05 серпня 2021 року.

Враховуючи, що суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства та необхідність призначення до відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з огляду на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість,суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому до набрання вироком законної сили у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за попереднім вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.08.2017, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 13 квітня 2021 року- з моменту його фактичного затримання.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , а саме: жіночий гаманець чорного кольору ТМ «ST», в середині якого знадолись грошові кошти у розмірі 1013 грн.- залишити в її розпорядженні.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1