У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2021 Справа №607/3456/21

(провадження № 1-кс/607/1238/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 18.01.2021р.,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді 25.02.2021р. надійшла вказана скарга ОСОБА_3 з матеріалами, подана його представником адвокатом ОСОБА_5 .

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим відділенням СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002900 від 24 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. 14.01.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ГУНП в Тернопільській області НП України із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0002900. Постановою слідчого слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 18.01.2021р. в залученні ОСОБА_3 до кримінального провадження №0002900, як потерпілого - відмовлено. Скаржник вважає, що ця постанова прийнята з порушеннями вимог закону, без належного з`ясування обставин справи. Окрім цього, зазначає, що він зазнав матеріальної шкоди, оскільки внаслідок неправомірних дій посадових осіб управління у справах сім`ї молодіжної політики і спорту, які полягають в накладені на нього, за розпорядженням міського Голови від 09.09.2014р. за № 319-к, дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що призвели до депреміювання ОСОБА_3 , ним упущена вигода, яка полягає у позбавлені права на отримання премії на рівні із іншими працівниками. Окрім матеріальної шкоди, на думку скаржника, він зазнав моральних страждань, пов`язаних із вчиненням щодо нього службового тиску. Посилаючись на наведене, вважає постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні протиправною, а тому просить скаргу задовольнити, постанову скасувати та визнати його потерпілим. Також просив поновити строк на оскарження спірної постанови, оскільки з урахуванням того, що дата винесення оскаржуваної постанови 18.01.2021р., а фактично скаржником її отримано лише 15.02.2021р.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України. Разом із тим, від СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли на адресу слідчого судді матеріали кримінального провадження №0002900 від 24 серпня 2016 року.

Заслухавши пояснення, розглянувши скаргу та додані до неї документи, оглянувши матеріали вказаного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків:

Встановлено, що СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002900 від 24 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження, убачається, що 23.08.2016 року в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайоного суду ОСОБА_6 від 05.08.2016 року № 607/8398/16-к (судове провадження № 1 -кс/607/3871/2016) щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом наявності в діях посадових осіб Управління у справах сім`ї, молодіжної політики і спорту Тернопільської міської ради складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, відповідно до заяви ОСОБА_3 .

15 січня 2021 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до слідчого про визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження №0002900 від 24 серпня 2016 року.

18.01.2021р. слідчим СВ ТВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Із цієї постанови вбачається, що слідчий мотивував її тим, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано фізичної, моральної чи майнової шкоди, а, ОСОБА_3 не завдано ні майнової, ні моральної шкоди.

Однак, чому слідчий прийшов до переконання про відсутність заподіяння ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, в постанові не зазначено.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно з ч. 2 цієї статті права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 55 КПК України, достатньою підставою для виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого є звернення особи з заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Відтак, саме по собі подання ОСОБА_3 заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей, що містяться в його заяві, до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді від 05.08.2018 року, свідчить про те, що він себе вважає такою особою та просить його процесуальний статус закріпити відповідним процесуальним рішенням слідчого, прокурора.

З наведеного випливає, що ОСОБА_3 є заявником, оскільки відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесено на підставі ухвали слідчого судді від 23.08.2016р. за його заявою від 11.03.2016 року.

У скарзі ОСОБА_3 вказав, що внаслідок протиправних дій він зазнав моральної та матеріальної шкоди.

В постанові слідчим СВ ТВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_4 від 18.01.2021р. відсутності заподіяння ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, не мотивовано.

Більше того, права та обов`язки потерпілого виникли в нього на підставі ч. 2 ст. 55 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, умовою для прийняття слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілими є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, визначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Однак, вказана обставина, слідчим, під час винесення оскаржуваної постанови, належним чином не досліджена, а відмова у визнанні ОСОБА_3 потерпілим належним чином не мотивована, всупереч вимогам ст. ст. 55, 110 КПК України.

Враховуючи вищевказані обставини, підстави та мотиви, викладені у скарзі, слідчий суддя приходить до висновку, постанову слідчого від 18 січня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим слід скасувати.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що не підлягають до задоволення вимоги скаржника про визнання його потерпілим, оскільки такі вимоги не відносяться до компетенції слідчого судді, тому, виходячи з вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, слід зобов`язати слідчого ОСОБА_4 чи іншого слідчого у даному кримінальному провадженні повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні за №0002900 від 24 серпня 2016р. з урахуванням вимог ст. ст. 55, 110, 220 КПК та повідомити заявника про результати розгляду.

Оскільки ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що отримав копію постанови лише 15.02.2021р., а інші докази отримання скаржником спірної постанови у матеріалах кримінального провадження відсутні, слідчий суддя вважає, що строку на оскарження постанови ОСОБА_3 не пропустив, оскільки до слідчого судді звернувся 25.02.2021р.

Керуючись ст. ст. 55, 303, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 18.01.2021р. про відмову в залученні ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0002900 від 24.08.2016р. як потерпілого скасувати.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 чи іншого слідчого у даному кримінальному провадженні повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0002900 від 24.08.2016р. в порядку вимог ст. ст. 110, 220 КПК та повідомити заявника про результати розгляду.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1