Провадження № 1-кп/742/214/21
Єдиний унікальний № 742/1592/21
ВИРОК
Іменем України
07 липня 2021 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001783 від 29.12.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, на утриманні має 4-х неповнолітніх дітей, працюючого охоронником Східної філії ТОВ «Секьюрайті», згідно ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 , її адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2019 близько 16 години 20 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною вул. 1 Травня м.Прилуки в напрямку вул.Ветеранська м.Прилуки, неподалік буд.38, розташованого по вул. 1 Травня м.Прилуки, порушив вимоги п.п.б п.2.3 Правил дорожнього руху України, а саме для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.п.д п.2.3 Правил дорожнього руху України, а саме не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив зіткнення з велосипедом марки «ММВЗ» під керуванням ОСОБА_5 , яка рухалась проїзною частиною вул. 1 Травня, попереду автомобіля марки ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та рухалась таким чином в попутному з ним напрямку.

Під час дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, правобічного пневмотораксу, розриву правого ключично - акроміального з`єднання з вивихом правої ключиці, рваної рани тім`яної ділянки голови, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 92 від 22.04.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав себе винним за пред?явленим обвинуваченням та підтвердив, що в порушення правил дорожнього руху 28.12.2019, в темну пору доби, при несприятливих погодних умовах (падав мокрий сніг) і засліплював очі зустрічний транспорт, допустив зіткнення з велосипедисткою під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала. Він зупинився та намагався допомогти, просив викликати ШМД і поліцію. Повністю погоджується з викладеними в обвинувальному акті обставинами, з приводу даної ДТП. Він розрахувався з потерпілою (відшкодувавши їй 17800,00 грн) та повністю визнає заявлений цивільний позов прокурора на лікування на ОСОБА_5 . Шкодує про вчинене та просить не позбавляти його волі та водійських прав, бо має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей.

Після роз`яснення судом вимог ч.3 ст.349 КПК України прокурор висловив думку, проти чого не заперечує потерпіла сторона, обвинувачений не досліджувати матеріали провадження, а тому суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, так як такі ніким не оспорюються.

Оцінюючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_3 в частині порушення правил безпеки дорожнього руху, в результаті чого потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, наявність 4-х малолітніх дітей суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд також враховує те, що він вчинив тяжкий злочин; особу винного, який має постійне місце проживання, та зайнятий суспільно-корисною працею, за якими позитивно характеризується (а.п.26), не має судимості (а.п 124), не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога (а.п. 24, 27), відсутність претензій зі сторони потерпілої, між якими відбулося їх примирення, та яка просить не позбавляти обвинуваченого волі та без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів міра покарання обвинуваченому повинна бути обрана у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_3 відразу після ДТП намагався надати першу медичну допомогу, просив викликати ШМД та поліцію, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, він шкодує про те, що трапилося, не перебував у стані сп`яніння та зіткнення відбулося при несприятливих погодних умовах, тому застосування додаткового покарання суттєво негативно вплине на його подальшу організацію свого сімейного життя.

Процесуальні витрати, повязані із залученням експертів підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави в розмірі 7691,04 грн (а.п. 44, 46, 48).
Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.
Згідно ст.1206 ЦК України, ст.127 КПК України задовольнити цивільний позов прокурора про відшкодування витрат закладу охорони здоров?я, а саме КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» на лікування потерпілої від злочину у розмірі 14984,85 грн.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на речовий доказ.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засудженого зобов`язати періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти такий про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати без погодження з таким за межі України.

Скасувати арешт з автомобіля марки ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 та з велосипеду марки «ММВЗ», як з речових доказів, накладений ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.01.2020 та повернути їх власникам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідно (а.п.33-34).

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 7691,04 грн витрат за проведення судових експертиз.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь державної установи Комунального некомерційного підприємства «Прилуцька центральна міська лікарня» - 14984,85 грн, як витрати, понесені закладом охорони здоров?я на лікування потерпілої ОСОБА_5 від злочину (р/р НОМЕР_2 код 34549336, МФО 853592).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, направити потерпілій.

Головуючий: