справа № 462/3159/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000611 від 09.03.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця м. Ташкент Узбекистан,

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 09.03.2020 року приблизно о 00 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у середній смузі руху по вул. Городоцька в напрямку до вул. Кульпарківська у м. Львові, поблизу будівлі № 169, проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5; Розділу 2 п.п.2.3 б) і д); Розділу 18 п. п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразились у тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішоходного переходу бачучи, що зліва на право відносно його напрямку руху на нерегульований пішоходний перехід виходить пішохід, не маючи об`єктивних перешкод, щоб зменшити швидкість керованого ним автомобіля або зупинити його, щоб дати дорогу пішоходу, вчинив наїзд на ОСОБА_6 , який переходив дорогу в межах нерегульованого пішоходного переходу зліва на право по ходу руху автомобіля. В результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток тазу справа, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано як вчинення порушення правил дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що 09.03.2020 року він, рухаючись по вул. Городоцька в напрямку вул. Кульпарківська, здійснив наїзд на ОСОБА_6 . Додав, що він не бачив, як потерпілий вийшов на нерегульоаний перехід, оскільки було темно. Не зважаючи на те, що в подальшому намагався уникнути зіткнення, все ж таки відбулася дорожньо-транспортна пригода. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати. У цивільному позові просить відмовити повністю, оскільки це занадто велика сума для відшкоджування моральної шкоди. Додав, що він оплачував лікування потерпілого під час перебування його у медичному закладі, його дружина здійснювала догляд за потерпілим.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вина ОСОБА_5 у скоєні злочину при наведених вище обставинах доведена зібраними в ході досудового розслідування та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, зокрема:-

- показами потерпілого, який пояснив, що 09.03.2020 року він, повертаючись додому, переходив дорогу по вул. Городоцькій по нерегульованому пішоходному переході. В цей час на нього був здійснений наїзд транспортним засобом, проте подальших подій не пам`ятає, оскільки його було госпіталізовано до медичного закладу. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди просить задоволити повністю. Додав, що обвинувачений частково здійснював оплату на лікування під час перебування його в медичному закладі.

- витягом з ЄРДР, відповідно до якого внесено відомості 09.03.2020 року за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі усної заяви про кримінальне правопорушення (а. с. 1);

- протоколом огляду місця події від 09.03.2020 року, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, ілюстративною таблицею (а. с. 8-18);

- висновком щодо результатів медичного огляду від 09.03.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 клінічних ознак сп`яніння не виявлено (а. с. 50);

- протоколом огляду речей від 10.03.2020 року, а саме компакт-диску, на якому знаходиться відеозапис із камер відеоспостереження, яка знаходилася на електроопорному стовпі (а. с. 52);

- висновком експерта № 78/20 від 21.04.2020 року, відповідно до якого при огляді потерпілого були виявлені наступні тілесні ушкодження: садно на задній поверхні правого ліктового суглобу, закритий перелом правої ліктьової кістки, закриті переломи крила та тіла клубової кістки справа, тіла сідничної кістки справа, дна кульшової западини справа, злам крила крижової кістки справа, злам верхньої гілки правої лонної кістки, злам гілки правої сідничної кістки. Вказані ушкодження могли утворитись 09.03.2020 року при наїзді транспортного засобу на пішохода, тобто є характерними для ДТП і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я. При поступленні в травмпункт в крові ОСОБА_6 виявлений етанол в кількості 4,72 проміле, що відповідає алкогольному сп`янінню важкого сткпеня (а. с. 57-59);

- висновком експерта від 18.05.2020 року № 15/2/531, відповідно до якого в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був керуватись технічними вимогами п. 18.1 чинних ПДР, у водія автомобіля "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 була технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом виконання ним технічних вимог п. 18.1 ПДР, у водія автомобіля "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 була технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 і ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням вимог п. 18.1 ПДР, для чого у водія не було завад технічного характеру, з технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 технічним вимогам п. 18.1 ПДР ( 66-69);

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та передбачені як джерела доказування чинним КПК України, зібрані у відповідності з процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_5 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують ОСОБА_5 відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має на утриманні трьох дітей, думку прокурора та потерпілого щодо призначення покарання без позбавлення права керувати транспортним засобом, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яка була чинною на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Щодо цивільного позову в частині стягнення 100 000 моральної шкоди, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч.ч.1, 2ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У своєму позові потерпілий покликається на те, що у зв`язку з вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення зазнав моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях внаслідок фізичних страждань та болю через отримані тілесні ушкодження, зміни звичного способу життя, через тривале перебування на лікуванні він не міг вести вичний спосіб життя.

Разом з тим, всупереч вимогамст. 81 ЦПК України ОСОБА_8 не доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому завдано моральної шкоди в розмірі саме 100 000 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що факт порушення прав цивільного позивача знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на доведеність вини обвинуваченого, погіршення стану його здоров`я, суд визнає встановленим той факт, що ОСОБА_8 зазнав душевних страждань та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне цивільний позов задовольнити частково та визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 15 000 грн.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадження не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності дост.100 КПК України

Згідност. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Із матеріалів справи вбачається, що витрати на проведення експертиз у загальному розмірі становлять 1634,5 грн., оскільки проведення даних судових експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн. 00 коп. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди.

Сгнути з ОСОБА_5 на користь держави 1634,5 грн. за проведення експертизи.

Речові докази: автомобіль марки "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику, оптичний електронний носій залишити в матеріалах справи.

Зняти арешт з автомобіля марки "Renault Clio" реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.03.2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1