Номер провадження: 11-сс/813/530/21
Номер справи місцевого суду: 522/4534/21 1-«кс»/522/2706/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

законного представника підозрюваного опікуна ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року у кримінальному провадженні № 0000331, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, м. Могильов, українця, громадянина України, із повною вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІ групи, недієздатного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Одеського РУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_12 погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 15.05.2021 року з визначенням розміру застави у розмірі 150 мінімумів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 340500 гривень.
Рішення слідчого судді мотивоване обґрунтованістю підозри, тяжкістю вчиненого злочину, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу та даними, що характеризують особу підозрюваного, які в тому числі не перешкоджають утриманню його під вартою.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу слідчого судді такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства, без врахування вимог ст. 7, ст.34, ч.3 ст. 99, ст. 132, ст.ст. 176-178, 182, 183, 194 КПК України та невідповідністю висновків суду фактичним обставинами справи, оскільки рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави є безпідставним.

При цьому прокурор зазначає, що ризики передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними, а підозра обгрунтована.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в тому, що він 16.03.2021 в нічну пору доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, будучи на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.06.2007, справа № 2-О-139/07 визнаним недієздатним, перебуваючи в приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в якій він на протязі тривалого періоду часу спільно проживав разом зі своєю рідною матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер свої дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, наніс ОСОБА_13 декілька послідовних ударів гострою та пласкою стороною обуха сокири в потилочно - тімяну область голови ОСОБА_13 , від яких остання одразу втратила свідомість і упала на підлогу.

Далі, ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця схопив обома руками за горло ОСОБА_13 та намагався позбавити життя останньої, шляхом удушення, однак не в змозі довести свій злочинний умисел, взяв білий поліетиленовий пакет, який надягнув на голову потерпілій і обмотавши навколо шиї липку стрічку, тісно зафіксував поліетиленовий пакет на голові ОСОБА_13 , тим умисно перекривши їй дихальні шляхи вище вказаним пакетом, з метою умисного спричинення смерті останньої.

Після чого, ОСОБА_9 зачекавши деякий час та дочекавшись поки ОСОБА_13 із поліетиленовим пакетом на голові остаточно перестала дихати і померла ОСОБА_9 з метою укриття свого злочинного діяння, помістив її тіло до господарського мішка із тканини та виніс його до будівлі ЗОШ № 57, що розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Ямчитського, 7 де в наступному його і залишив.

Заслухавши: суддю-доповідача: пояснення прокурора, потерпілої, законного представника потерпілої та опікуна підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, пояснення підозрюваного, який підтримував апеляційну скаргу та у вирішення справи поклався на розсуд суду; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що ніким не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зокрема, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором доведена наявність ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний на має міцних соціальних зв`язків.
Крім того, апеляційний суд вважає наявні ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі з метою уникнення від кримінальної відповідальності може незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки як встановлено у судовому засідання підозрюваним здійснюється вплив на потерпілу ОСОБА_7 за фактом чого 23.03.2021 року зареєстровано заяву в ВП №2ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ЖЄО № 12008.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим прокурором ризикам.
Проте слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу дійшов помилкового висновку про необхідність визначення альтернативної міри запобіжного заходу - застави з огляду на таке.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного та тяжкість правопорушення у якому підозрюється.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина1 статті 131 КПК). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 (частина 1 статті 184 КПК).

Слідчий суддя, дотримуючись положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України дійшов висновку, що застава у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 340500 гривень достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що встановлений законом обов`язок слідчого судді, суду визначити розмір застави в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має свідчити про те, що застава в певному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою.

Визначення законодавцем умови внесення застави в певному розмірі за своєю ефективністю повинна забезпечувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігати ризикам, передбаченим статтею 177 КПК та бути еквівалентною такому винятковому запобіжного заходу як тримання під вартою.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, навіть такий значний розмір застави та загроза її втратити не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_9 визнаний недієздатним, раніше вже здійснював погрози відносно своєї сестри опікуна ОСОБА_10 та на теперішній час здійснює погрози відносно потерпілої з вимогами надати йому грошові кошти.

При цьому апеляційним судом враховані надані прокурором та підтвердженими потерпілою стороною у судовому засіданні апеляційного суду обставини зникнення з квартири померлої ОСОБА_13 , яка є рідною матір`ю підозрюваного значної суми грошових коштів, які були отримані від продажу її квартири.

З урахуванням наявних у матеріалах провадження даних щодо постійного проживання на час скоєння вбивства потерпілої разом з підозрюваним, може вказувати на можливість наявності у підозрюваного зазначених грошових коштів та можливості внесення ним застави у розмірі, який був визначений слідчим суддею, тобто можливості перебування останнього на волі.

Разом з тим слідчим суддею не враховано право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Так, дані про особу підозрюваного, який як свідчать матеріали клопотання хворіє на тяжке психічне захворювання та визнаний судом недієздатною особою, його поведінка, яка як стверджує потерпіла та опікун підозрюваного ставить під загрозу здоров`я та життя членів його родини та обставини злочину у якому підозрюється ОСОБА_9 , а саме у скоєні умисного вбивства рідної матері та в тому числі наявність встановлених слідчим суддею ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню, не могли вказували на необхідність застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, а навпаки свідчили про необхідність його ізоляції від суспільства та утримання під вартою.

Разом з тим апеляційний суд приймає до уваги надані у судовому засіданні пояснення опікуна підозрюваного - ОСОБА_10 , яка наполягала на необхідності ізоляції підозрюваного ОСОБА_9 , в зв`язку з неможливістю забезпечення нею заходів, направлених на належну поведінку останнього.

З наведеного вище слідує, що завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням від 17.03.2021 року, а саме забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки, може бути виконане лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без визначення відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, який на думку апеляційного суду є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , -задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року у кримінальному провадженні № 0000331, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України з визначенням розміру застави, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Одеського РУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_12 погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали визначити до 14.05.2021 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4