Справа №:755/5334/21
Провадження №: 1-кс/755/1523/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокурати м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000943 від 26.03.2021 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

31 березня 2021 року до Дніпровського районного суд м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокурати м. Києва у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 26.03.2021 року, про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 26.03.2021 року об 11 годині 45 хвилин, проходячи біля квіткової клумби по АДРЕСА_1 , побачив раніше невідому ОСОБА_5 яка, тримаючи в руках мобільний телефон фотографувала квіти, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання вказаний мобільний телефон.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшовши ззаду потерпілої ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх злочинних дій, не очікувано для потерпілої, шляхом ривка, відкрито викрав з руки ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Айфон 11 ПРО МАХ», який перебував в захисному склі та чохлі з сім карткою мобільного оператора «лайфселл НОМЕР_1 », загальною вартістю 21000 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, в результаті чого завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму.

В подальшому, в ході оперативного плану «ПЕРЕХВАТ» було затримано транспортний засіб «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходився ОСОБА_4 разом із викраденим мобільним телефоном.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України, слідчим СОГ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, 26.03.2021, за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1 в період часу з 18 години 03 хвилин до 18 години 21 хвилин в присутності двох понятих, було проведено обшук автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_2 , під час якого було виявлено та вилучено: на задньому правому сидінні чохол від мобільного телефону коричневого кольору; під заднім сидінням праворуч мобільний телефон марки «Айфон» 11, жовтого кольору; мобільний телефон марки «Нокіа» IME: НОМЕР_3 . Крім того, в ході обшуку було вилучено ключі від автомобіля марки «Шкода Фабіа», а також транспортний засіб марки «Шкода Фабіа» державний номерний знак НОМЕР_2 він код НОМЕР_4 .

Крім того, відповідно до інформації з база транспортних засобів «Наіс», автомобіль «Шкода Фабіа» державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, накласти арешт на вказане майно, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони користування майном.

На підставі до ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення користувачів майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна.

Вислухавши доводи прокурора, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вилучене майно, шляхом заборони його користування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокурати м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, із забороною користування, розпорядження та відчуження, а саме на: мобільний телефон марки «Нокіа» IME: НОМЕР_3 , ключі від автомобіля марки «Шкода Шабіа», а також автомобіль марки «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_2 , він код НОМЕР_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: