У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу

19.03.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001701 від 25.05.2020 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (суддя ОСОБА_1 ) з 01.07.2020 перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2021 ОСОБА_4 був вдруге оголошений в розшук. Під час судового засідання 05.02.2021 прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» щодо ОСОБА_4 , посилаючись на систематичні неявки останнього до суду та переховування, метою якого є уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Також просив врахувати наявність непогашених судимостей у ОСОБА_4 та відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки, а також відсутність постійного місця проживання.

18.03.2021 ОСОБА_4 на виконання ухвали суду про оголошення останнього в розшук був затриманий. Під час вирішення питання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, запевнивши у відсутності підстав для ухилення від явки до суду, проте не зміг пояснити поважність причин неявки для участі в судових засіданнях.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги наступне.

Частиною ч. 1 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зокрема, ч. 2 ст. 184 КПК України регламентовано, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. У ході проведення судового засідання встановлено, що зазначені вище вимоги кримінально-процесуального законодавства стороною обвинувачення було дотримано.

При вирішенні питання щодо доцільності застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує положення ч. 1 ст. 177 та ч. 1 ст. 178 КПК, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997.

Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані ст. 177 КПК. Зокрема, з ч. 1 ст. 177 КПК України випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, пов`язаних із таємним заволодінням чужим майном, за які передбачена відповідальність строком від 2 до 5 років позбавлення волі. Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; відомості, що характеризують особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, за що має непогашену судимість; відсутність беззаперечних відомостей про наявність міцних соціальних зв`язків, а також постійного місця проживання на території м. Херсона, що надало б змогу здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого з боку органів національної поліції у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень здійснюється саме на виконання вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст. 91 КПК України, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому ч. 1 ст. 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. На даний час з?ясування обставин справи та перевірка їх доказами розпочато судом і досліджені докази свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому протиправних дій.

При вирішенні питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 судом двічі оголошувався в розшук через систематичне невиконання покладеного на нього обов`язку щодо явки до суду.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 (справа №5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження, попередження переховування ОСОБА_4 від суду та вчинення ним нових злочинів, клопотання прокурора задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 183 КПК України випливає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов?язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Обставин, встановлених частиною ч. 4 ст. 183 КПК України судом встановлено не було, а тому суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

При вирішенні питання щодо обрання розміру застави суд враховує положення п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, якою розмір застави за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 обмежено від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, суд враховує, Закон України «Про державний бюджет на 2021 рік», яким зокрема встановлено розміри прожиткового мінімуму для різних груп населення. Таким чином, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 34050 гривень.

У разі внесення застави ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до Херсонського міського суду Херсонської області, не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха, Херсонської області) проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів терміном до «17» травня 2021 року.
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 34050 (тридцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Херсонській області.
(Одержувач коштів ТУ ДСА України в Херсонській області; Код отримувача ; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ (отримувач ТУ ДСА України в Херсонській області); Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0001110).
Обвинувачений (заставодавець) має право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.
У разі внесення застави звільнити ОСОБА_4 з-під варти та покласти наступні обов?язки: прибувати за кожною вимогою до Херсонського міського суду Херсонської області, не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.
Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов?язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Копію ухвали негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також направити на адресу Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» та Ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Херсонській області (м. Херсон) для виконання.

Суддя: ОСОБА_1