Справа № 297/2091/20
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

19 лютого 2021 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000648 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, громадянина України

встановив:

На розгляді у Берегівському районному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 04.02.2021 року обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оголошені в розшук, а кримінальне провадження зупинене до розшуку обвинуваченої.

Ухвалою суду від 19.02.2021 року обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 провадження по справі відновленно.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання, вказує на те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 27.05.2019 Хустським районним судом за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт, та притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у кримінальному провадженні № 0000813, обвинувальний акт у якому скеровано 26.09.2019 до Хустського районного суду, а також ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 28.02.2018 Хустським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років та 12 днів позбавлення волі, які на шлях виправлення та перевиховання не стали і знову вчинили нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 09 вересня 2020 року близько 10 годин 25 хвилин ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , де в той час перебував мешканець цього будинку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, та суспільну небезпечність, ОСОБА_5 відкрив гаражне приміщення, звідки відкрито викрав належний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 електродвигун вітчизняного виробництва марки «АВВ», вартість якого згідно висновку експерта від 10.09.2020 становить 1115 гривень 60 копійок, а покидаючи місце вчинення злочину ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_8 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відштовхнувши останнього, після чого з викраденим майном зникли у невідомому напрямку, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 1115 гривень 60 копійок.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з моменту скерування обвинувального акту до Берегівського районного суду без поважних причин не з`являвся на судові засідання, про причини неявок суд не повідомляли, що свідчить про переховування обвинувачених від суду та уникнення від відповідальності.

Крім цього, до обвинувачених неодноразово було застосовано привід, однак такий не було виконано у зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем свого проживання, підтвердженням цього є матеріали справи.

Наведе свідчить, про те що останній не бажає стати на шлях виправлення.

Крім цього, ОСОБА_4 ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину за який санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, а також вони знаходячись на волі, на протязі тривалого проміжку часу переховується від суду, тобто не виконує покладені на неї обов`язки передбачені ч. 7 п. 1 ст. 42 КПК України, щодо прибуття за викликом суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк, заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відносно ОСОБА_4 ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування судом було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У зв`язку із тим, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не призначено, такий не розпочато і не завершено, а строк дії ухвали суду закінчився виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просила його задовольнити, оскільки вважає, ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин та може ухилятися і переховуватись від слідства.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 дійсно обвинувачуеться у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від чотирьох до шести років.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуеться ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, тому суд вважає, що ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення наявний.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, той факт, що раніше не судимий, злочин в якому підозрюють ОСОБА_4 не вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування, не спричинив загибель людей слідчий суддя вважає за необхідне застосувати заставу та визначити ОСОБА_4 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з м. Хуст, без дозволу суду.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, п. 2 ч. 5 ст. 182, 183, 194, 196, 197 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000648 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, громадянина України запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, з можливістю внесення застави, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 109 450 грн.

Термін дії ухвали до 19 квітня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 109 450 (сто девять тисяч чотириста пятдесят) гривень 00 копійок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з м. Хуст, без дозволу слідчого, прокурора або суду, здати слідчому документи які надають право перетину кордону.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1