Дата документу 13.08.2021
Справа № 334/3246/21
Провадження № 1-кс/334/1406/21
УХВАЛА

іменем України

13 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року під №0000627 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, мотивуючи тим, що згідно з витягом з ЄРДР слідчими BP ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 від 29 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року по справі №334/3246/21 клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 від 29 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України -задоволено. Накладено арешт на автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права користування ним власником та іншими довіреними особами.

Згідно змісту ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року по справі №334/3246/21 вбачається, що автомобіль «TOYOTA RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться на території майданчика тимчасового тримання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний, 11.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений. їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна судом, прокурором було доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 KHK України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 KHK України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч.1 ст.7 КПК У країни). Захід и забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994) заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Станом на теперішній час вважають, що клопотання про скасування арешту майна - автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 підлягає задоволенню тому, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, аргументуючи це наступним.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року, арешт на автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 накладено з метою забезпечення доказового значення.

Місцем зберігання арештованого автомобіля визначено майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнечний, 11, відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19 листопада 2012 року.

Вважають, що у період часу з 11 травня 2021 року по 03 серпня 2021 року слідчий BP ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 мав можливість провести з арештованим автомобілем «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 всі необхідні слідчі дії за участю спеціалістів в тій чи іншій галузі знань по дослідженню як кузовних деталей цього транспортного засобу, так і всього автомобіля в цілому, а також призначили і провести експертні дослідження щодо технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну, автотехнічну експертизи, медичну, а при необхідності і комплексну судово-медичну автотехнічну експертизу, тощо.

Враховуючи той факт, що з моменту вилучення автомобіля «TOYOTA RAV4», НОМЕР_1 у власника ОСОБА_4 пройшло вже майже 4 місяці, а беручи до уваги той факт, що в період останнього місяця жодної слідчої дії щодо дослідження арештованого транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 за ініціативою органу досудового розслідування під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню - не проводилося то це може свідчити лише про те, що в подальшому застосуванні цього заходу арешту майна ОСОБА_4 - автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 відпала потреба.

Таким чином, мета з якою на вказаний транспортний засіб накладався арешт, тобто його дослідження в якості речового доказу - досягнута.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В подальшому арешт майна може привести лише до псування автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний, 11, зважаючи на те, що він перебуває на відкритому просторі без належного догляду, тим самим втрачає товарний вид, що спричиняє щоденно власнику матеріальні збитки.

Додатково звертаю увагу суду, що на арештованому транспортному засобі немає жодних слідів кримінального правопорушення, а відтак він не є речовим доказом, а тому не підлягає арешту.

Автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 до накладання арешту використовувався для потреб сім`ї ОСОБА_4 і тих осіб похилого віку за якими вона доглядає, забезпечуючи відвідування лікарень і інших закладів соціальної сфери.

Жодної слідчої дії за участю ОСОБА_4 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню - не проводилося, про підозру їй - не повідомлялося.

Звертаю увагу, що для утримання речей державою у кожному випадку мас існувати очевидна істотна причина, а у даному провадженні, на мою думку, на теперішній час може бути не дотриманий принцип співмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження та прав володільця майна.

Вважають, що в поданому клопотанні є посилання на достатні об`єктивні дані, що скасування арешту з транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 не зможе негативно вплинути в подальшому на хід досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню. Даних, що зміна місця зберігання транспортною засобу - автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 може негативно вплинути на хід досудового розслідування, ні слідчим, ані прокурором на теперішній час - не може бути надано, тому що вони відсутні.

Отже, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважають за можливим клопотати перед судом про скасування арешту майна - автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання про скасування арешту майна.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 підтримала клопотання про скасування арешту майна

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши доводи представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_4 , думку слідчого вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР під №0000627 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яким керувала ОСОБА_4 , та котрий знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів при Запорізьком РУП ГУНП в Запорізькій області, з тимчасовим позбавленням права на розпорядження та користування даним транспортним засобом.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року метою накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 є забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки вказаний автомобіль зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та обґрунтовано має значення для встановлення обставин скоєння вищевказаного кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню за №0000627 призначено комісійну судово-медичну експертизу, а також призначено транспортну експертизу за спеціальністю дослідження обставин та механізму ДТП, проведення яких доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України.

Отже, суд приходить до висновку, що вказаний арешт за ухвалою слідчого судді від 13 травня 2021 року на автомобіль по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні, зняття арешту з автомобіля на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді. Заявником при зверненні до суду не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не знаходить достатніх підстав для задоволення внесеного клопотання про скасування арешту.

Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року під №0000627 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1