ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2443/21
Провадження № 1-в/210/261/21

"17" червня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника КВК №80 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст.82 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини на більш м`яке покарання.

Прокурор, заперечував щодо задоволення клопотання засудженого про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, пославшись на те, що ОСОБА_5 не залучався до праці на виробництві, має заборгованість за цивільним позовом.

Представник колонії заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, зазначив, що воно є передчасним.

Захисник засудженого в судовому засіданні просив задовольнити клопотання засудженого, оскільки ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Засуджений підтримав захисника, просив клопотання задовольнити.
Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши надані матеріали особової справи дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна не відбутої частини покарання більш м`якою згідно до ч.3 ст.82 КК України, дійсно може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як слідує зі змісту кримінального закону та постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

В ході судового засідання відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, матеріалами та документами особової справи не підтверджено, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання стягнень не мав, мав одне заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, яке отримав в 2020 році, характеризується посередньо. Крім того, як слідує з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 до праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим.

Дані факти не можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення. Інших даних на підтвердження виправлення засудженого не наведено, та не надано при розгляді клопотання.

Крім того, ОСОБА_5 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.10.2018 року засудженому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України було зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.10.2014 року по 31.05.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що суттєво скоротило значну частину покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.

Крім того, суд звертає увагу, що кримінальне законодавство вимагає від засудженого доводити своє виправлення в період усього часу відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, який мав лише одне заохочення, яке було отримано в 2020 році, з призначеного покарання у вигляді 12 років позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, фактично відбув дві третини строку, невідбута частина покарання становить трохи менше року, суд вважає заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передчасною.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, майже на рік, з огляду на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому суд приходить до висновку, що надані матеріали не свідчать про те, що засуджений на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 82 КК України залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Повний текст ухвали складено 18 червня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_7