Справа № 201/3986/21
Провадження № 1-кс/201/1280/2021
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000210 від 21.04.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що у провадженні СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000210 від 21.04.2021р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.04.2021р. приблизно о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Дніпро вул. Запорізьке Шоссе, буд. 5, двоє невстановлених чоловіків відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши тілесні ушкодження потерпілому, які не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого.

З рапорта патрульного УПП м. Дніпрі встановлено що 21.04.2021р. під час несення служби о 10 год. 25 хв. отриманий виклик про те, що за адресою: вул. Запорізьке шосе, 5, невідомі особи заволоділи особистими речами заявника - технічним паспортом на автомобіль та мобільним телефоном «Nokia» модель ТА-1206». Прибувши на місце події виявлено автомобіль марки ВАЗ 21013, в якому знаходились двоє невідомих осіб. Як зазначив заявник ОСОБА_7 , 1996 року народження, дані особи заволоділи його особистими речами, а саме, технічним паспортом серії НОМЕР_1 на т/з моделі ВАЗ марки 2109 на ім`я ОСОБА_7 та мобільним телефоном марки «Nokia» модель ТА-1206.

На місце події викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчим на місці прийняте рішення про проведення невідкладної слідчої дії - обшуку. Під час обшуку автомобіля марки ВАЗ 21013 слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 виявлено та вилучено:

- технічний паспорт серії НОМЕР_1 на т/з моделі ВАЗ марки 2109 на ім`я ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» модель ТА-1206;

- мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах»;

- автомобіль «ВАЗ 21013», vin код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ;

- технічний паспорт серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 ;

- ключі від автомобіля «ВАЗ 21013», vin код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 .

Слідчий вважав, що вищезазначені предмети, вилучені з транспортного засобу ВАЗ 21013 за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 5, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факта чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, просив накласти арешт на вилучене під час обшуку автомобіля майно з метою збереження речових доказів шляхом заборони здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна, заборонити інший особі розпоряджатись будь - яким чином та використовувати зазначено майно.

Прокурор і слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити, зазначивши додатково, що ОСОБА_5 22.04.2021р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому арешт може бути накладений на майно підозрюваного з метою спеціальної конфіскації, а також з метою проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля для встановлення збитків та з`ясування факт вимагання підозрюваним коштів у потерпілого.

Особа, в якої вилучене майно ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Захисник пояснив, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2021р. слідчому відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення невідкладного обшуку в автомобілі, оскільки у проведенні такої невідкладної слідчої дії не було необхідності. Звернув увагу на те, що обшук проводився у той момент, коли ОСОБА_5 був фактично затриманий, адже фактичний час затримання у протоколі затримання вказаний як 21.04.2021рр. о 12 год. 21 хв. і обшук розпочато також о 12 год. 21 хв., однак ОСОБА_5 не був наданий захисник, таким чином, не забезпечено право на захист. Крім того, слідчим не була встановлена особа ОСОБА_5 , адже при ньому не було документів. Адвокат ОСОБА_6 прибув до ОСОБА_5 вже о 14 год. 00 хв. і допущений був фактично лише о 19 год. 30 хв., коли ОСОБА_5 вже був у відділі поліції. Сам по собі автомобіль «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 не є об`єктом кримінального правопорушення, а тому не може бути речовим доказом. Вважав, що підозра не є обґрунтованою, оскільки ОСОБА_5 не скоював грабіж, документи і телефон потерпілий ОСОБА_7 видав йому сам особисто, їх ОСОБА_5 не забирав, доказів завдання тілесних ушкоджень потерпілому також немає. ОСОБА_5 з місця події не тікав, сам викликав патрульну поліцію і чекав на їх приїзд.

ОСОБА_5 пояснив, що після того як потерпілий на своєму автомобілі врізався в його автомобіль, ОСОБА_5 вийшов зі свого автомобіля, підійшов до потерпілого і, засунувши в його автомобіль руку, притримав водія таким чином, що він не зміг рухатися і сказав, щоб той віддав йому телефон і технічний паспорт. Потерпілий сам видав йому телефон і технічний паспорт, які ОСОБА_5 поклав до свого автомобіля, викликав патрульну поліцію і чекав на їх приїзд. Але приїхала СОГ, спочатку сім працівників поліції, які сказали йому вийти з автомобіля. Потім приїхало ще два працівники поліції, потім приїхав слідчий ОСОБА_3 , який почав обшукувати його автомобіль. При цьому, дозволу на обшуку автомобіля ОСОБА_5 не надавав, навіть про надання згоди на обшуку в нього ніхто не запитував. Право на можливість скористатися правовою допомогою йому роз`яснено не було. Він просив слідчого надати телефон, щоб зателефонувати адвокатові, однак слідчий відмовив, оскільки телефон знаходився в обшукуваному автомобілі, повідомивши, що він може подавитися номер і зателефонувати з іншого телефону. Потім йому дали підписати якісь документи, які саме він не знає, оскільки він був без окулярів (вони також знаходилися в автомобілі), а без них він погано бачить.

Слідчий суддя, вислухавши учасників провадження, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

З матеріалів клопотання встановлено, що 21.04.2021р. надійшов рапорт від патрульного УПП м. Дніпрі згідно із яким о 10 год. 25 хв. отриманий виклик про те, що за адресою: вул. Запорізьке шосе, 5, невідомі особи заволоділи особистими речами заявника - технічним паспортом на автомобіль та мобільним телефоном «Nokia» модель ТА-1206». Прибувши на місце події виявлено автомобіль марки ВАЗ 21013, в якому знаходились двоє невідомих осіб. Як зазначив заявник ОСОБА_7 , 1996 року народження, дані особи заволоділи його особистими речами, а саме, технічним паспортом серії НОМЕР_1 на т/з моделі ВАЗ марки 2109 на ім`я ОСОБА_7 та мобільним телефоном марки «Nokia» модель ТА-1206.

21.04.2021р. об 11 год. 24 хв. внесені відомості до ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України про те, що 21.04.2021р. о 10 год. 25 хв. за адресою: вул. Запорізьке шосе, 5, двоє невідомих чоловіків заволоділи майном заявника, спричинивши тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя і здоров`я потерпілого.

Як видно із протоколу обшуку від 21.04.2021р. у період з 12 год. 21 хв. і до 13 год. 22 хв. слідчим ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_5 невідкладно проведений обшук автомобіля марки ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_3 , під час якого виявлено та вилучено:

- технічний паспорт серії НОМЕР_1 на т/з моделі ВАЗ марки 2109 на ім`я ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» модель ТА-1206;

- мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах»;

- автомобіль «ВАЗ 21013», vin код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ;

- технічний паспорт серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 ;

- ключі від автомобіля «ВАЗ 21013», vin код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 .

Встановлено з відомостей з АСДС, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2021р. по справі № 201/3985/21 відмовлено у наданні дозволу на проведення невідкладного обшуку. Як видно зі змісту ухвали слідчого судді, під час розгляду клопотання слідчий в судовому засіданні пояснив, що підставою проведення обшуку без ухвали слідчого судді була необхідність запобігти втраті речових доказів та збереження майна заявника, хоча ОСОБА_5 дійсно з місця пригоди втекти не намагався. Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що підстав для проведення невідкладної слідчої дії - обшуку без ухвали слідчого судді у даному випадку не було, оскільки його підзахисний з місця пригоди втекти не намагався, навпаки, сам же і викликав патрульну поліцію на місце ДТП та очікував їх прибуття. Крім того, жодних доказів того, що на той момент існувала загроза знищення речових доказів та майна ОСОБА_9 немає, необхідності врятовувати життя людей та майна була відсутня, тобто підстав, передбачених ч. З ст. 233 КПК України не існувало.

Відмовляючи слідчому у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення невідкладеного обшуку, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим проведено обшук без ухвали слідчого судді і дана слідча дія не була пов`язана із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 171 КПК України арешт за клопотанням слідчого накладається на тимчасово вилучене майно - майно, яке вилучене під час обшуку, але дозвіл на вилучення якого не був наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.

Водночас у ч. 1 ст. 233 КПК, яка визначає порядок проникнення до житла та іншого володіння особи, передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.
Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обшук автомобіля ОСОБА_5 «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_3 , проведений без згоди власника, відповідна заяви від власника про надання згоди на проведення обшуку слідчому надана не була, у протоколі обшуку також не вказано, що він проведений за згодою власника. В судовому засіданні ОСОБА_5 також підтвердив, що він не надавав згоди на проведення обшуку в автомобілі. Ухвалою слідчого судді відмовлено слідчому у наданні дозволу на проведення обшуку, оскільки підстави його проведення не відповідали вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України.

Отже, вилучені під час проведеного слідчим обшуку мано не можна вважати тимчасово вилученим майном як майном, вилученим під час обшуку, або майном, що добровільно видане особою на вимогу слідчого.

Як було вказано, з приписів ч. 5 ст. 171 КПК України витікає, що арешт за клопотанням слідчого накладається на тимчасово вилучене майно - майно, яке вилучене під час обшуку, але дозвіл на вилучення якого не був наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук.

Згідно зі ч. 3 ст. 233 КПК України якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

У зв`язку із тим, що майно вилучене слідчим із порушенням вимог ст. 233 КПК України, то відсутні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження у якості речових доказів, оскільки накладення решту на майно, яке не має статусу тимчасово вилученого, суперечить вимогам статей 100, 160-166, 170-174 КПК України.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Говорячи про необхідність збереження арешту з метою спеціальної конфіскації та конфіскації майна, слід зазначити, що у відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Разом із цим, частина 5 ст. 170 КПК визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Проте жодним ознакам вилучені речі мобільний телефон марки «Nokia» модель ТА-1206, мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах», автомобіль «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_3 , технічний паспорт серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , ключі від автомобіля «ВАЗ 21013» - не відповідають.

Доказів протилежного слідчим і прокурором не надано та слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що слідчим у відповідності до вимог ст. 170 КПК України не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальний закон не вимагає аби зібрані органом досудового розслідування на підтвердження вчинення кримінального правопорушення докази були достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно як з метою збереження речових доказів, так і з метою спеціальної конфіскації, у зв`язку із чим клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчому за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000210 від 21.04.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України про накладення арешту на речі, виявлені 21.04.2021р. під час обшуку автомобіля марки ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_3 : технічний паспорт серії НОМЕР_1 на т/з моделі ВАЗ марки 2109 на ім`я ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Nokia» модель ТА-1206; мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах»; автомобіль «ВАЗ 21013», vin код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; технічний паспорт серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 ; ключі від автомобіля «ВАЗ 21013», vin код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошений 28 квітня 2021 року о 17 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1