Справа № 159/545/20
Провадження № 1-кп/159/51/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 023 84 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, неодруженого, з освітою середньою спеціальною, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме: 05.06.19 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу в розмірі 850 грн, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 18 год. 10 хв. 26.12.19 р., перебуваючи біля входу у приміщення магазину «Саїна», що у м. Ковелі Волинської області, по бульв. Лесі Українки, 42 «Г», на грунті особистих неприязних стосунків, що склались під час словесної суперечки з потерпілим ОСОБА_7 , 74 р. н., умисно наніс кулаком правої руки один удар по голові в область обличчя, у ділянку носа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани носа з неповною ампутацією кінчика носа, з відкритим переломом кісток носа зі зміщенням, закритої черепно мозкової травми з струсом головного мозку та крововиливами обох повік обох очей, рубців в ділянці верхньої та нижньої губ, які є наслідками заживших ран, травматичного розриву язика, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тим самим обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у завданні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), що передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
Обвинувачений 20.05.20 р. в суді свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, а саме: у тому, що він, дійсно, штовхнув потерпілого, з яким у нього був конфлікт. Не визнає, що він вдарив потерпілого кулаком. З позицією щодо цивільного позову визначитись не може. У судовому засіданні 26.07.21 р. обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому визнав повністю та показав, що, дійсно, 26.12.19 р. він був у магазині «Саїна», де випадково зустрів потерпілого. Між ними виник незначний словесний конфлікт. Він був у стані алкогольного сп`яніння та вдарив потерпілого в область обличчя, від чого той присів та внаслідок чого настали наслідки, зазначені у обвинувальному акті. Він пішов з місця події. Зазначає, що у скоєному розкаюється та про вчинене шкодує. Він намагався примиритись з потерпілим, однак, безрезультатно. Чому змінив свою позицію щодо пред`явленого йому обвинувачення, пояснити не може. 24.07.21 р. він відшкодував потерпілому матеріальні збитки, витрачені останнім на лікування, в сумі 1 800 грн. Щодо цивільного позову він на даний час визначився і визнає його в межах суми, відшкодованої ним в частині майнової шкоди; визнає частково на суму 1 000 грн позов і в частині моральної шкоди. Просить його суворо не карати та присудити йому сплату штрафу. За попередньою судимістю він штраф сплатив вчасно.
Крім повного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому проступку самим обвинуваченим у судовому засіданні 26.07.21 р., винуватість обвинуваченого у повному обсязі стверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими та іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.
Так потерпілий в суді 20.05.20 р. показав, що стосунків з обвинуваченим не підтримує. О 18 год. 26.12.19 р. він був у магазині «Саїна» із товаришем свідком ОСОБА_8 .. Вони у біля бару за стійкою розпивали спиртне «чекушку» на двох. Там перебували біля 15 - 20 хв.. До цього він вжив біля 100 гр. алкоголю після 17 год.. До них підійшов обвинувачений, попросив дозволу до них приєднатись. Вони погодились, налили обвинуваченому 50 г горілки. Вони випили, розмовляли біля 15 хв.. Обвинувачений запропонував їм ще випити спиртного, що мав намір ще придбати. Однак він відмовився від випивки. Виникла словесна "перепалка" між ним та обвинуваченим. Обвинувачений розсердився, сказав, що вони нікуди не підуть і він з ними «зараз розбереться». Коли він свідком ОСОБА_8 вийшов з магазину, то обвинувачений - залишився у магазині, маючи при собі ще пляшку пива та закуску. Свідок ОСОБА_8 відразу сів у маршрутку, а він біля 5 хв. стояв у очікуванні своєї маршрутки. Саме обвинувачений, як йому стало відомо згодом, наніс йому удар збоку неочікувано у обличчя кастетом чи чимось важким і втік. В момент удару обвинуваченого він не бачив. Він відразу впав на місці, присівши на ноги, при цьому головою ні об що не вдарявся. До сходинок магазину була відстань - біля 1, 5 м і іншої травми голови у нього не було, струс головного мозку виник від удару обвинуваченого. Слизько у місці події не було, це місце було добре освітленим. Свідомості він не втрачав. Якась жінка казала йому не вставати, так як від травми було дуже багато крові. Відразу приїхала швидка. Під час операції він повідомляв в медустанові, що нічого не пригадує, що отримав удар від знайомого, від невстановленої особи, так як у нього тоді виникли якісь прогалини у пам`яті. Вважає, що йому спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Суму необхідних матеріальних збитків він визначив майбутньою потребою у оплаті лікування травми, спричиненої злочинними діями, що визначена лікарем. Його моральні страждання полягають у тому, що він переніс двогодинну операцію; спричинені характером пошкодження носа, спотворенням обличчя. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.
Свідок ОСОБА_9 в суді 26.04.21 р. показав, що з обвинуваченим стосунків не має; потерпілий його колега. 26.12.19 р. він разом з потерпілим у магазині «Саїна», що на привокзальній площі розпивав спиртне «чекушку» на двох. До них приєднався обвинувачений та вони розговорились і налили тому 50 гр. горілки; обвинувачений випив. Після того обвинувачений виявив бажання пригостити їх, однак, вони відмовились, так як поспішали. Обвинувачений образився та сказав, що «розбереться з ними» за те, що вони не хочуть з ним випити. Коли він з потерпілим вийшов з магазину, то обвинувачений залишився у магазині. Вийшовши з магазину він сів у маршрутку, а потерпілий - залишився. Згодом він дізнався про подію з потерпілим від колег по роботі.
Свідок ОСОБА_10 в суді 26.04.21 р. показала, що обвинуваченого, потерпілого не знає. У темну пору доби, увечері, у кінці грудня більше року тому вона стояла на зупинці. Попереду неї двоє чоловіків заходили у маршрутку, у яку вона мала намір сісти, перекинулись кількома словами і один вдарив іншого в обличчя рукою. Відстань між ними була невеликою, вони стояли один до одного обличчям, а щодо неї - напівбоком. Чоловік, якого вдарили, відразу з розворотом від удару впав обличчям на сходинки у магазин, що були справа від нього. Вона з чоловіком, який вдарив, зустрілась поглядами, але затримати його вона не встигла. Обвинувачений відразу побіг геть. Удар був із застосуванням сили і один. У потерпілого виявився розсіченим ніс, він кілька хвилин лежав, вона допомогла йому піднятись. На останній сходинці магазину та поблизу була кров. Під час проведення за її участю слідчого експерименту вона показала, як саме та де мали місце ці події.
Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), повністю стверджується зібраними у справі письмовими та іншими доказами, а саме:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.20 р. з фототаблицями, відповідно до якого такий було проведено по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області, 42 «Г» за участю свідка ОСОБА_10 , судово медичного експерта, в ході якого свідок детально показала, де саме, та яким саме чином особа, стоячи навпроти потерпілого на відстані біля 40 см, навпроти входу та на відстані біля 2 м від першої сходинки магазину «Саїна», що по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області, 42 «Г», неподалік від зупинки громадського транспорту, нанесла потерпілому один удар своєю правою рукою в голову в область обличчя, та пішла геть. Внаслідок цього потерпілий відступив назад, у русі, повертаючись та прямо, тілом, донизу головою, а саме: обличчям, впав на першу сходинку цього ж магазину. Потерпілий лежав з ранами на обличчі, у крові;
Показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.20 р. у повному обсязі спростовуються доводи обвинуваченого у тій їх частині, що він потерпілому удару не наносив.
- висновком експерта № 1 від 21.01.20 р. проведеної СМЕ потерпілого, згідно з яким з врахуванням даних обстеження і медкарти № 15 684 1 112 стаціонарного хворого Ковельської ЦРЛ на ім`я потерпілого, у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді - відкритої рани носа з неповною ампутацією кінчика носа з відкритим переломом кісток носа зі зміщенням, закритої черепно мозкової травми з струсом головного мозку та крововиливами обох повік обох очей, рубців в ділянці верхньої та нижньої губ, які є наслідками заживших ран, травматичного розриву язика, що утворились можливо як від дії тупих твердих предметів, так і предметів, що мають ріжучі властивості, в час, вказаний у постанові та меддокументації і потерпілим, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу потерпілого було нанесено не менше одного удару. Потерпілий був розміщений передньою поверхнею тіла до травмуючого предмета;

Вказаним вище висновком експерта № 1 від 21.01.20 р. проведеної СМЕ об`єктивно стверджується настання наслідків протиправних дій обвинуваченого, що інкриміновані йому, та, відповідно, показання потерпілого і свідка ОСОБА_10 щодо обставин, за яких було спричинено тілесні ушкодження потерпілому.
Разом з тим з огляду на досліджені та проаналізовані судом у своїй сукупності такі докази як: показання потерпілого, свідка ОСОБА_10 у тій їх частині, як саме та куди саме після удару обвинуваченого падав потерпілий; протокол проведення слідчого експерименту від 24.01.20 р. за участю свідка ОСОБА_10 та експерта, висновком експерта № 1 від 21.01.20 р. проведеної СМЕ щодо потерпілого, суд приходить до висновку, що є підстави для критичної оцінки показань обвинуваченого, потерпілого у тій їх частині, що потерпілий після удару обвинуваченого не падав, зокрема, так як показала свідок - обличчям на поверхню сходинок магазину.
- протоколом добровільної видачі від 15.01.20 р., згідно з яким ОСОБА_11 добровільно видано поліції запис з камер відеоспостереження з магазину «Саїна», що у м. Ковелі Волинської області, від 26.12.19 р.;

- протоколом огляду речей від 15.01.20 р. з фототаблицями, згідно із яким було оглянуто оптичний носій інформації DVD R (диск) із аудіовідеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Саїна», що у м. Ковелі Волинської області, від 26.12.19 р., на якому зафіксовано приміщення магазину, відвідувачі магазину, серед яких: чоловік, зовні схожий на потерпілого, який одягнений у сіру куртку балонову, джинси, сірого капелюха, має пакет чорного кольору у руках. Він з іншим чоловіком, одягненим у темну куртку балонову, джинси, кепку чорного кольору, має пакет білого кольору у руках. О 17 год. 51 хв. до магазину заходить чоловік, зовні схожий на обвинуваченого, який одягнений у куртку сірого кольору з візерунками, сіру шапку, спортивні темні штани, має у руках пакет білого кольору. Він підходить до двох вказаних вище чоловіків, вони розмовляють між собою, підходять до прилавку, де вживають спиртне. О 18 год. 10 хв. ці троє чоловіків виходять із приміщення магазину;

- відтвореним у судовому засіданні аудіовідеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Саїна», що у м. Ковелі Волинської області, від 26.12.19 р., відповідно до якого потерпілий з товаришем та обвинувачений у приміщенні магазину, дійсно, спілкувались, розпивали спиртне, спілкувались між собою, майже одночасно вийшли з приміщення магазину о 18 год. 10 хв.;

Наведеними вище доказами стверджуються показання потерпілого, свідка ОСОБА_9 у тій їх частині, що вони пішли з магазину після спілкування із обвинуваченим та спільного розпивання з ним спиртного у приміщенні магазину.
Будучи допитаним у судовому засіданні 26.04.21 р., експерт ОСОБА_12 пояснив, що питання наслідків тілесних ушкоджень у потерпілого в значенні їх виправності чи невиправності не стояло та ним не досліджувалось, так як пов`язане з відновленням чи невідновленням, деформацією рубців з плином часу орієнтовно, 2 3 міс. та доцільністю консультації лікаря - комбустіолога. Кваліфікаційні ознаки ним вказані повно та відповідно до Правил судового медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, рубці у потерпілого ним описані, питання виправності чи невиправності, знівечення обличчя є юридичним поняттям.

За висновком експерта № 355 від 01.06.21 р., у потерпілого виявлені тілесні ушкодження: рубці (сліди від загоєних ран) у ділянці носа, верхньої та нижньої губ зліва; після травматичні нормотрофічні рубці носа, верхньої та нижньої губ. Рекомендовано фізіотерапевтичне лікування рубців обличчя у плановому порядку, а саме: оперативне лікування дермобразію (відновлення шкіри) рубців у плановому порядку. Для усунення виявлених рубців обличчя у потерпілого йому рекомендоване лікування, що не є оперативним втручанням, а є косметологічною процедурою, тому вище вказані наслідки тілесних ушкоджень є виправними.

Суд також приймає до уваги механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, та відмічає встановлення судом вчинення обвинуваченим щодо потерпілого активних і умисних дії з прикладанням фізичного зусилля. У сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, обвинувачений, вчиняючи такі активні дії, розраховував на можливі наслідки, від чого здоров`ю потерпілого буде спричинена шкода, так як він його ударив в область обличчя, прикладаючи фізичне зусилля, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. Причому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто, обвинувачений діяв із невизначеним та непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях останнього щодо завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень, за яких особа хоча не бажає заподіяти, але свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, однак, при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкості цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Сукупність наведених вище доказів обвинувачення, що узгоджуються між собою, є взаємопідтверджуючими, дає суду підстави для висновку про доведеність скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних у обвинувальному акті.

Підстав для визнання будь - якого з доказів сторони обвинувачення таким, що є недопустимим чи неналежним, суд не вбачає.

Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що з 01.07.20 р. належить до проступків; особу винуватого у їх сукупності: те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не працює та не має доходу, утриманців, хоча є працездатного віку; стан його здоров`я. Судом також враховується те, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання ДОП, думка потерпілого, який обвинуваченого не простив, часткове відшкодування обвинуваченим потерпілому збитків, понесених останнім на лікування.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить часткове добровільне відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив злочину.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що доцільно обрати обвинуваченому за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, так як обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак, належних висновків не зробив та по спливу досить незначного проміжку часу після засудження його за ч. 1 ст. 186 КК України вчинив новий умисний насильницький злочин; він не працює та не має доходу, утриманців, потерпілий його не простив.

Підстав для призначення такого виду покарання як штраф, виправні роботи, суд не вбачає, оскільки, обвинувачений має судимість, не працює та доходу не має.

На думку суду, обрання обвинуваченому саме такого виду покарання забезпечить досягнення цілей його виправлення та перевиховання, буде мати застережний вплив як на нього, так і на інших осіб.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення із обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, обґрунтований тим, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого йому завдано матеріальної шкоди в сумі 31 582 грн, 32 коп., що сплачена ним та ще підлягає до сплати ним для відновлення свого стану здоров`я засобом оперативного втручання. За консультацією лікаря КП «Луцька міська клінічна лікарня» від 03.04.20 р. його тілесні ушкодження у ділянці чола є самостійно невиправними, потребується оперативне лікування, пластика чола. Таке лікування провадиться лише у приватних клініках, його вартість від 30 000 до 50 000 грн. Злочином йому було завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Останнє спричинило негативні зміни у його житті: переживання, тривогу, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, хвилювання щодо стану свого здоров`я у майбутньому, порушення нормального способу життя, так як він змушений був докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, консультуватись з лікарями щодо варіантів відновлення стану здоров`я. Він з моменту отримання тілесних ушкоджень і по даний час відчуває неприємні переживання з приводу фізичного болю, маючи тілесні ушкодження, він продовжував отримувати сильне емоційне потрясіння. Це призвело до необхідності порушити звичний спосіб життя, витрачати час на лікування, участь у кримінальному провадженні, звернення за правовою допомогою, що є для нього небажаними та негативними змінами у житті. Тому розмір морального відшкодування оцінює у 100 000 грн. Просить позов задовольнити та стягнути на його користь із обвинуваченого 31 582 грн, 32 коп. матеріальної шкоди, 100 000 грн моральної шкоди, а всього 131 582 грн, 32 коп..

Враховуючи доводи, наведені на обґрунтування позову, докази, що надані на підтвердження під ставності позовних вимог, заслухавши доводи сторін стосовно цивільного позову, суд приходить до висновку, що позов підставний та, з врахуванням здійсненого 24.07.21 р. обвинуваченим часткового його відшкодування в частині майнової шкоди, підлягає до часткового задоволення.

Так потерпілим та цивільним позивачем надано суду належні докази понесених ним майнових витрат, пов`язаних з лікуванням (фіскальні чеки з аптеки на суми: 419 грн, 42 коп.; 202 грн, 90 коп.; оплата у МТМО 800 грн, консультуванням лікаря вартістю 160 грн) всього на загальну суму 1 582 грн, 32 коп.. В решті у задоволенні вимог щодо стягнення суми майнової шкоди слід відмовити за недоведеністю понесених потерпілим такого характеру (медичні послуги за копією прайса за 2020 р.) майнових витрат, а з врахуванням висновку експерта № 355 від 01.06.21 р., - і їх безпідставності у цій частині. Оскільки 24.07.21 р. обвинуваченим відшкодовано потерпілому 1 800 грн майнової шкоди, то майнову шкоду у її розмірі, що визначений судом як встановлений, на думку суду, потерпілому слід вважати відшкодованою повністю. Тому підстави для задоволення позову в частині майнового відшкодування за станом на 26.07.21 р. відпали.

Щодо суми морального відшкодування, то суд враховує, що після отримання тілесних ушкоджень, потерпілий, безсумнівно, зазнав фізичного болю, страждань, переживань з приводу свого стану здоров`я, змушений був переносити оперативне втручання, лікувався та має потребу у подальшому лікуванні, мав негативні зміни у його житті, як то переживання, тривогу, емоційну напругу, нервозність, хвилювання щодо стану свого здоров`я у майбутньому, порушення нормального способу життя, так як змушений був докладати додаткових зусиль для відновлення свого стану здоров`я, консультуватись з лікарями щодо варіантів відновлення стану здоров`я, а оскільки тілесне ушкодження розташоване на обличчі, то, будучи особою середнього віку, безсумнівно, він відчував та відчуває по даний час тривогу щодо свого стану здоров`я та неприємні відчуття з приводу виниклої вади обличчя; потреби подальшого оперативного лікування. Однак суд враховує ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, майновий стан обвинуваченого, та вважає, що розмір морального відшкодування має бути меншим, ніж той, про який просить потерпілий, а саме: 25 000 грн. В решті позову у цій частині також слід відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальних витрат у справі немає.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, ст. ст. 12, 5 КК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25 000 (двадцять п`ять) тисяч морального відшкодування.

В решті позову відмовити.

Речовий доказ у справі оптичний носій інформації DVD R (диск) із аудіовідеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Саїна», що у м. Ковелі Волинської області, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1