УХВАЛА
Іменем України

28.07.2021 Справа №607/13212/21 Провадження № 1-кс/607/4355/2021

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001033 від 25.07.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

28.07.2021 старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ Тернопільського РУПГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001033 від 25.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_7 про те, що 25.07.2021 приблизно о 20 год. 00 хв. невідома особа, перебуваючи за адресою: вул. Князя Острозького, м. Тернопіль, на зупинці громадського транспорту «13 школа», нанесла один удар головою у ділянку обличчя ОСОБА_7 та відкрито викрала належний останньому мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 6», чим спричинила матеріальну шкоду на суму 3000 грн та фізичну біль.
За даним фактом 25.07.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0001033 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2021 приблизно о 20 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував на вул. Князя Острозького, поблизу зупинки громадського транспорту «13 школа», що в м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 25.07.2021 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час перебував на вул. Князя Острозького, поблизу зупинки громадського транспорту «13 школа», що в м. Тернополі, та наніс один удар своєю головою у ділянку обличчя ОСОБА_7 , яке останній прикрив руками, водночас тримаючи мобільний телефон в своїх руках, чим спричинив останньому фізичний біль. Побачивши у руках ОСОБА_7 мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 6» чорного кольору, ОСОБА_4 відкрито шляхом ривка викрав із рук останнього вказаний мобільний телефон.

Після цього ОСОБА_4 , заволодівши майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , покинув місце вчинення злочину, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 3000 грн.

26.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001033 від 25.07.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Зазначив, що визначені стороною обвинувачення ризики є формальними, а підозра, пред`явлена ОСОБА_4 , є необґрунтованою. Зокрема, обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджуються лише показами потерпілого і одного свідка, який є його другом. Також зазначив, що підозрюваний вказує, що дана подія відбулась за інших обставин та потерпілий самостійно віддав йому свій мобільний телефон, оскільки перед цим забруднив фарбою йому одяг. Просив також врахувати особу підозрюваного, який є учасником антитерористичної операції. Враховуючи необґрунтованість підозри, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу. Зазначив, що не вчиняв жодного кримінального правопорушення, оскільки потерпілий забруднив йому фарбою одяг, внаслідок чого самостійно віддав свій мобільний телефон як гарантію повернення коштів з метою відшкодування завданих збитків або подальшого очищення одягу.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001033 від 25.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

26.07.2021 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: заява потерпілого ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 25.07.2021; протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 26.07.2021; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 від 26.07.2021 та довідка до цього протоколу; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 26.07.2021; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 26.07.2021 та довідка до цього протоколу; протокол огляду місця події від 26.07.2021; протокол добровільної видачі від 26.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 26.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 27.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 27.07.2021; протокол огляду від 27.07.2021.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_12 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також підозрюваний не має офіційного місця роботи, а його соціальні зв`язки є досить слабкими, що в сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення можливого покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак слідчий суддя вважає, що даний ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Щодо ризику впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання потерпілого і свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Враховуючи, що підозрюваний вже обізнаний про особу потерпілого та свідків і їх адреси проживання, а також що потерпілий та свідок ОСОБА_8 є неповнолітніми особами, що збільшує можливий ризик впливу на них, оскільки останні легше піддаються впливу сторонніх осіб, відтак з метою зміни ними своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань може впливати на вказаних осіб у непередбачений законом спосіб.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, вчиненого відносно неповнолітньої особи.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Так, навіть за умови застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, останній може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків. При цьому сам підозрюваний заперечував щодо застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу, що дає обґрунтовані підстави припускати, що останній не буде належним чином дотримуватися умов перебування під домашнім арештом.
Також слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, оскільки посилання підозрюваного, що він працює, не підтверджено належними доказами. При цьому сторона захисту мала достатньо часу для того, щоб зібрати інші документи, які характеризують особу підозрюваного, а тому ненадання доказів на підтвердження працевлаштування ОСОБА_4 дає підстави сумніватися в достовірності такої інформації.

Крім цього, слідчий суддя приймає до уваги соціальні зв`язки підозрюваного, які не є міцними, а також що ОСОБА_4 є учасником антитерористичної операції. Разом з тим згідно з вимогою про судимість ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Відтак слідчий суддя також враховує ці обставини на противагу позитивній характеристиці ОСОБА_4 як солдата та учасника АТО.

Також слідчий суддя зважає на відсутність належних доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, оскільки, зі слів підозрюваного, він раніше хворів та проходив лікування, однак на даний час не потребує такого лікування, а медичні документи, які бажав надати захисник, були датовані ще 2016 роком.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Визначаючи строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 26.07.2021 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, однак під час розгляду цього клопотання з урахуванням вимог ч. 2 ст. 211 КПК України був звільнений в залі суду, так як був доставлений до слідчого судді пізніше, ніж через 60 годин з моменту затримання. Відтак слідчий суддя враховує строк затримання ОСОБА_4 з 26.07.2021 та вважає, що строк дії запобіжного заходу необхідно встановити до 23.09.2021.

Крім того, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 насильства, зокрема шляхом нанесення удару в обличчя, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001033 від 25.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту негайно в залі суду.
Встановити строк дії ухвали до 23.09.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1