Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7519/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4
та її законного представника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Згідно розпорядження керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №1570 від 21.04.2021 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу розподілено судді ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 25 березня 2021 року ОСОБА_6 строк тримання під вартою продовжено до 24.05.2021 року.
Суд ставить на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 331 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оскільки строки тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчуються 24.05.2021 року, вважає доцільним продовжити на 60 днів.
Метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказав, що ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 не зменшилися і уникнути їх шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
Потерпіла та її законний представник підтримали думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили у продовженні строків тримання під вартою відмовити. Захисник вказав, що ризики, на які посилається прокурор імовірні. Окрім того зазначив про визначення розміру застави, що передбачено вимогами КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вказав, що вина у вчиненні даного кримінального правопорушення не доведена, підстав тримати його під вартою немає. Просив врахувати незадовільний стан здоров`я.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду справи передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання обвинуваченого під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки останнього, суд зауважує, що ризиком у даному випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, раніше неодноразово судимий.
На думку суду усвідомлення обвинуваченим невідворотності покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують може призвести до того, що він може намагатись уникнути суду, впливати на потерпілу у кримінальному провадженні.
При цьому, суд звертає увагу, що після зміни складу суду судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочався спочатку, потерпіла, яка на час вчинення кримінального правопорушення, була неповнолітня, не допитана, докази сторони обвинувачення судом не досліджені, обвинувачений покази не давав.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги позицію учасників судового провадження, суд вважає доцільним продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам переховування від суду, незаконно впливу на потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд вважає, що на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 є недостатнім.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК суд має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі викладене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,
постановив:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з 14 травня 2021 року по 12 липня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити до 12 липня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1