ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/20322/18-к відносно

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина
України, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2018 року, приблизно о 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_12 , знаходячись у коридорі комунальної квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_13 , який розпочався на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , наніс останньому кистю правої руки стиснутої в кулак один удар в область обличчя зліва, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи, травматичної екстракції 2-го зуба зліва на верхній щелепі, синця та садна обличчя.
Спричинені ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи, травматичної екстракції 2-го зуба зліва на верхній щелепі, синця та садна обличчя потягли за собою розлад здоров`я понад 6-ть днів, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.3.3 та 4.6 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 08.08.2018 року, близько 12 години, знаходився в своїй квартирі. Почувши звуки, вийшов до коридору, де побачив ОСОБА_13 , який йому був відомий як голова ОСББ. На його запитання про те, що він робить у коридорі, ОСОБА_13 почав вести себе неадекватно, агресивно, при цьому він тримав в руках предмет, схожий на ніж, але як потім йому стало відомо це були плоскогубці. Оскільки коридор був малоосвіщений він сприйняв поведінку ОСОБА_13 як погрозу. Потім він почув як за ним з квартири вийшла знайома на ім`я ОСОБА_14 , яка завітала до нього в гості. На вимогу покинути його оселю, ОСОБА_13 не реагував. Сприйнявши поведінку ОСОБА_13 загрозливою для ОСОБА_14 , він повернувся до квартири, взяв газовий балончик і розпилив в обличчя ОСОБА_13 , після чого той побіг та впав на сходинковій клітці між першим та другим поверхом. Він повернувся до квартири та закрив двері. Коли приїхав працівниц поліції, він вийшов на вулицю.
Відповідаючи на запитання головуючого та учасників судового розгляду, обвинувачений додатково пояснив, що ОСОБА_13 умисно його оговорює з метою уникнути відповідальності за незаконе проникнення до його житла. Причина агресивної поведінки ОСОБА_13 йому не відома, можлива вона була викликана бажанням вчинити пограбування його квартири. Наталі ОСОБА_13 не погрожував, але йому здалось, що їй загрожує небезпека, тому що вона жінка. На запитання для чого в момент конфлікту він повернувся до квартири та не зачинившись у неї, взяв газовий балончик та, в умовах безпеки, знов повернувся до ОСОБА_13 , обвинувачений відповів, що він це зробив оскільки у коридорі залишилась ОСОБА_14 .
Також обвинувачений пояснив, що приміщення, де відбувалися події є приміщенням спільного користування з іншим власником, який проживає у іншій кімнаті. Двері цього приміщення, спільного коридору, зачиняються на замок і щоб потрапити до нього замок треба відкрити. Як потрапив до спільного корідору ОСОБА_13 йому не відомо.
На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілого та свідків, процесуальні документи, висновок судового експерта.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що 08.08.2018 року близько 12 години йому зателефонував сусід ОСОБА_15 , який проживав вище в квартирі АДРЕСА_3 і повідомив, що в його квартирі немає світла і потрібно розібратись. Він та ОСОБА_15 разом піднялись до його квартири, яка є комунальною квартирою. В коридорі було темно, спочатку здалось, що все нормально, він підійшов до лічильників і поряд в кількох метрах побачив ОСОБА_12 . Оскільки він є головою ОСББ він вирішив нагадати йому, що в нього є борг по комунальним послугам. Він, ОСОБА_12 , підійшов до нього і сказав: «Вийди звідси». Він намагався пояснити йому мету, з якою він зайшов до цієї квартири, проте отримав він ОСОБА_12 удар в лівий бік обличчя і одразу вийшов з квартири. Він відчув біль, побачив, що випав один зуб, майка і обличчя були в крові, пізніше побачив синці на обличчі. На сходовій клітці стояв приблизно 30 хвилин, викликав поліцію, після чого спустився до низу. За тім до нього спустився ОСОБА_12 зі своєю співмешканкою і проходячи повз нього розпилив балончик з газом.
Відповідаючи на питання суду, потерпілий пояснив, що провокаційних дій щодо ОСОБА_12 він не вчиняв, не звертався до нього, йому не погрожував, будь які непристойні жести не демонстрував, нецензурну лайку в його бік не висловлював. В квартиру, де знаходиться розподільчий лічильник його запросив ОСОБА_15 , вхід був вільний, двері зачинені не були.
В момент нанесення йому удару свідок ОСОБА_15 знаходився на сходовій клітці, на відстані 2-2,5 метрів, коли він спускався по сходинках його також бачила сусідка ОСОБА_16 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що приблизно влітку 2019 року, точний час свідок не пам`ятає, він звернувся до ОСОБА_13 , який є головою ОСББ, з приводу того, що в його квартирі не було світла. ОСОБА_13 разом з ним пішов до парадній, де знаходиться розподільний щит, біля квартири в якій проживав ОСОБА_12 . ОСОБА_13 перебував в корідорі приблизно 10 хвилин. Він чув як ОСОБА_12 сказав йому «Вийди звідси». Безпосередньо події він не бачив, оскільки знаходився біля корідору. Коли ОСОБА_13 вийшов з коридору, він розмовляв по телефону і сказав, що в нього болить підборіддя.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона є сусідкою по комінальній квартирі з ОСОБА_12 . У 2018 році, точний час свідок не пам`ятає, в парадній на другому поверсі вибило лічильник. Сидячи в іншій кімнаті вона дивилась телевізор та почула як голова ОСББ ОСОБА_13 питав у ОСОБА_12 «Коли будуть гроші за квартплату?», на що ОСОБА_12 сказав йому « ОСОБА_18 , вийди звідси, будь-ласка». Свідком будь-яких інших подій вона не була.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона проживає на першому поверху будинку АДРЕСА_4 . На початку серпня 2018 року, перебуваючи у парадній, почула, як сусід з другого поверху ОСОБА_12 кричав «Уб`ю, приб`ю», потім почула сильний запах газу. У присутнього в парадній сусіда ОСОБА_15 вона запитала, що сталося, на що той відповів, що відбулась бійка. Потім, перебуваючи поруч з ОСОБА_13 вона бачила кров на його обличчі, десь в районі губ.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що на час подій він проходив службу в органах поліції на посаді дільничого інспектора поліції Малиновського ВП в м. Одесі. 08.08.2018 року приблизно о 12 годині йому подзвонили з чергової частини і повідомили про конфлікт, який стався у будинку за адресою АДРЕСА_4 . Прибувши на місце, опитавши учасників конфлікта та свідків він з`ясував, що у комунальній квартирі, де проживає ОСОБА_12 сталася бійка з громадянином ОСОБА_13 , в ході якого ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_13 по обличчю. Перебуваючи на місці він побачив на обличчі ОСОБА_13 свіжи тілесні ушкодження. Безпосередньо конфлікт він не бачив.
Крім показів потерпілого та свідків сторони обвинувачення, судом були досліджені інші докази вчинення ОСОБА_12 інкримінованого злочину, а саме:
- висновок судового експерта №2286, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана верхньої губи, травматична екстракція 2-го зуба зліва на верхній щелепі, синець та садно обличчя, синець правого плеча. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки.
Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень (синці - багрово-фіолетового кольору, садно - під бурою кіркою нижче рівня шкіри) слід вважати, що вони виникли приблизно за 12-24 години до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 08.08.2018 р.
Забійна рана верхньої губи, травматична екстракція 2-го зуба зліва на верхній щелепі, синець та садно обличчя спричиняють розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
Синець правого плеча має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;
- протокол проведення слідчого експеріменту від 09.10.2018 року з участю потерпілого ОСОБА_13 , під час якого потерпілий на місці детально розповів про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення;
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Аналізуючи показання потерпілого та свідків обвинувачення, суд визнає їх логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Судом також враховано висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17) позицію щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», а саме:
«При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ст. 17 КПК України.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Аналіз вищенаведених показів потерпілого, свідків та досліджених письмових доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні доведена повністю.
Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_12 в інкримінуємому йому діянні, суд приймає до уваги наступне: факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілим не заперечує ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення та потерпілий. З урахуваням отриманих під час судового розгляду фактичних даних, суд не знаходить будь-яких інших розумних пояснень отримання тілесних ушкоджень потерпілим ніж отримання їх під час цього конфлікту.
Надаючи оцінку поясненням обвинуваченого про його непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень, суд виходить насамперед з аналізу його пояснень, які розглядаються у сукупністю з поясненнями свідків та потерпілого. Так, з урахуванням застосування обвинуваченим спеціального засобу відносно потерпілого, цілком ймовірним є й те, що окрім застосування цього засобу обвинуваченим було застосовано і фізичне насильство по відношенню до потерпілого. Разом із цим, суд вважає малоймовірним те, що потерпілий, не маючи до цих подій будь-яких неприязних відношень до обвинуваченого, при відсутності інших мотивів, почав би процедуру притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність сфальсіфікував докази та під присягою оговорив обвинуваченого. Судом також прийнято до уваги висновки судового експерта, який у своєму висновку наполягав на тому, що екстракція 2-го зуба зліва сталася саме внаслідок травматичної (не хирургічної) дії, а враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синці - багрово-фіолетового кольору, садно - під бурою кіркою нижче рівня шкіри) слід вважати, що вони виникли приблизно за 12-24 години до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 08.08.2018 р.
Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що 08.08.2018 року прийшла в гості до ОСОБА_12 . Знаходячись в квартирі, почула шум, вийшла з ванної кімнати в коридор, побачила, що ОСОБА_12 просив вийти ОСОБА_13 з квартири, в якого в руках був металевий предмет, схожий на ніж. Чула, що ОСОБА_13 вимагав якісь гроші, кричав, розмахував руками. Далі ОСОБА_13 вибіг до парадної, а свідок почула шум на сходинковій клітці, схожий на агресивну сутичку. Більше нікого в коридорі не було, розмови між ними не чула. Висновки про те, що в руках ОСОБА_13 був саме ніж, вона зробила тому, що останній був агресивно налаштований і розмахував цим предметом перед обличчям ОСОБА_12 , іншим предметом так не розмахують.
Аналізуючи покази обвинуваченого та свідка захисту ОСОБА_20 , суд не вбачає в них будь-яких даних, яки б свідчили про наявність фактичної (не уявної) загрози з боку потерпілого на їх адресу чи іншої протиправної поведінки потерпілого. При цьому суд приймає до уваги, що факт застосування обвинуваченим спеціального засобу по відношенню до потерпілого начебто для усунення загрози його життю та здоров`ю чи життю та здоров`ю його знайомої, відбувся вже після того, як обвинувачений повернувся до власного житла, тобто після спливу верогідності реалізації загрози. Будь-яких інших даних, які б могли свідчити про те, що обвинувачений діяв в умовах самозахисту стороною захисту не надано та у суді не отримано. Оцінюючи версію обвинуваченого про те, що потерпілий оговорює його з причин намагання уникнути відповідальності за незаконне проникнення до чужого житла, суд критично ставиться до таких пояснень обвинуваченого, тому суд не сприймає ці показання обвинуваченого у якості належних доказів невинуватості обвинуваченого і як такі, що спростовують обставини вчинення злочину, встановлені судом та вважає, що така позиція обвинуваченого є способом захисту.
Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_12 , у тому числі з посиланням на покази ОСОБА_20 , суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_12 .
Дії ОСОБА_12 , які виразилися заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України.
При призначенні ОСОБА_12 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених в ст. 50, 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та поперередження вчиненя ним нових злочинів можливо при застосування до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу в розмірі санкції ст. 125 ч.2 КК України.
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, та обвинуваченому.

Головуючий: ОСОБА_22