ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1603/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30 липня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00000 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.4 ст.246 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
29.07.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.28 ч.4 ст.246 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначав, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України у зв`язку з чим стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30 липня 2021 року задоволено клопотанняслідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 18 серпня 2021 року включно.

Визначено суму застави у розмірі 794 500 грн., які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави вирішено підозрюваного з-під варти звільнити з покладенням на нього обов`язків:прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись із місця проживання в Харківській області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді, суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В апеляційних скаргах, які є ідентичними за змістом та вимогами захисники підозрюваного ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 просять скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
В обґрунтування апеляційних скарг захисники зазначають, що сам по собі факт того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може свідчити про його намір чи бажання ухилятися від слідства чи суду.Навпаки, будучи переконаним у своїй невинуватості у інкримінованому злочині ОСОБА_8 буде відстоювати свою невинуватість. Жодної необхідності ухилятися від слідства, на думку захисника, нема оскільки підозрюваний звернувся за правовою допомогою, щоб в змагальному процесі довести свою невинуватість
Вказують, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено в судовому засіданні наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 має тісні соціальні зв`язки, має постійне зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Зазначають, що посилання прокурора на те, що підозрюваний є депутатом Богодухівської міської ради, не свідчить про наявність ризику впливу на свідків, оскільки статус депутата місцевої ради не є переконливою обставиною для посилання наявності авторитету з метою ухилення від слідства чи суду.
Стверджують, що слідчий суддя визначив альтернативну заставу в сумі 794 500 грн., тобто 350 прожиткових мінімумів, що значно перевищує визначений законодавством максимальний розмір застави та є надмірним тягарем, який підозрюваний не має можливості внести, оскільки не має таких коштів. Це підтверджується тим, що до теперішнього часу вказана сума застави так і не внесена, і підозрюваний до теперішнього часу перебуває під вартою.

Захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, подав до суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без його участі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного та захисникаОСОБА_9 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг та просив їх задовольнити, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000015 від 11.01.2021 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 - ч.4 ст.246 КК України.

28.07.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28-ч.4 ст.246 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 - ч.4 ст.246 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.28 - ч.4 ст.246 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.3 ст.28 - ч.4 ст.246 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах огляду місця події; розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою сироростучих дерев породи «ясен» виконаним ДП «Слобожанське» на загальну суму 654035 грн.; висновку судово-економічної експертизи № СЕ-19/121-21/1578ЕК від 29.01.2021 розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев породи «ясен» сиро ростучий арифметично підтверджується в сумі 762861,70 грн.; протоколах допитів свідків; протоколі огляду предметів. (а.с. 1-д 89)
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.28 - ч.4 ст.246 КК України, тобто організація незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, їх перевезення та зберігання, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене організованою групою, тобто підозрюється увчиненні тривалого кримінального правопорушення у сфері довкілля, яке відноситься до тяжких злочинів, що вказує на систематичний характер протиправної діяльності.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме того, що він підозрюється у злочині, який відноситься до тяжкого злочину проти довкілля, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема захисту природних ресурсів, які знаходяться в межах території України, та відповідно до ст.13 Конституції України є об`єктами права власності Українського народу.

Крім того, ст.66 Конституції України зобов`язує кожного громадянина не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Доводи апеляційних скарг проте, що ризик переховування від органів досудового розслідування не підтверджений, оскільки у ОСОБА_8 скористався своїм правом на захист та має намір доводити свою невинуватість, є необґрунтованими, оскільки такі доводи не здатні перешкодити можливості вчинити підозрюваним дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КК України та можливості переховуватись.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обґрунтовуючи наявність ризику знищити, сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені умисного тяжкого злочину проти довкілля, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене організованою групою та органом досудового розслідування на теперішній час не встановлено всіх обставин вчинення злочину та зібрані не всі можливі докази, оскільки матеріали справи не містять відомостей про здійснення прокурором дій, передбачених ч.2 ст.283 КПК України.

Також, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді, про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином оскільки, під час обшуку території комплексу, який належить підозрювану ОСОБА_8 виявлено факт перебування автомобілів, які були арештовані та передані іншим особам на зберігання без будь-яких на те правових підстав.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_8 неодноразово контактував із особами, які були обізнані в його протиправній діяльності та зможуть в подальшому надати показання щодо фактичних обставин кримінального провадження. Враховуючи викладене, існує ймовірність того, що ОСОБА_8 зможе незаконно впливати на свідків та інших фігурантів даного кримінального провадження з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому.

Доводи апеляційних скарг про недоведеність існування ризику продовження вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у організації вчинення тривалого кримінального правопорушення у сфері довкілля, яке відноситься до тяжких злочинів, що вказує на систематичний характер його протиправної поведінки та дає підстави вважати, що останній у разі не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі аналогічного характеру та/або продовжити вчинення цього кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних у провадженні відомостях.

Разом з цим, доводи захисників що ґрунтуються на твердженнях про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційних скарг про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційних скарг, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Колегією суддів взято до уваги особу підозрюваного, а саме, що він має місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, офіційно працевлаштований, позитивну характеристику, тривалий час займає виборні посади в органах місцевого самоврядування проте зазначені обставини, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в цьому випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували і на час вчинення дій, згідно підозри, а тому, вони не утворюють жодних фактичних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, щодо дотримання процесуальних обов`язків, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність застосування саме такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 й належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою або процесуальної ефективності застосування інших менш суворих запобіжних заходів.

Отже, доводи апеляційних скарг захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині обґрунтованості та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та те, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з правильністю визначення слідчим суддею розміру застави виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визначив ОСОБА_8 заставу в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 794 500 гривень.

Визначаючи саме такий розмір застави, слідчий суддя не в повній мірі врахував вимоги ст.182 КПК України, оскільки, на думку колегії суддів, при вирішенні вказаного питання не встановлено обставин, які б свідчили про наявність виключних випадків для застосування застави в значно більшому розмірі, ніж передбачено законом.

Той факт, що внаслідок протиправних дій підозрюваного Богодухівській міській раді Харківської області завдана шкода на загальну суму 762 861,70 грн. не може бути достатньою підставою для визначення застави вище межі, встановленої ст.182 КПК України для тяжкого злочину. Саме такий розмір шкоди не є достатнім для твердження про виключний характер обставин кримінального провадження.

Майновий стан підозрюваного та членів його родини слід враховувати для вирішення питання про помірність розміру застави. Високий рівень матеріального забезпечення підозрюваного чи членів його сім`ї сам по собі також не може розцінюватися як виключна обставина, яка дає право слідчому судді на вихід за встановлені законом межі при визначенні розміру застави, оскільки безпосередньо не стосується обставин інкримінованого підозрюваному правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_7 було надано договір купівлі-продажу від 15.06.2021 року стороною якого є цивільна дружина ОСОБА_15 та відповідно до якого було придбано майно на загальну суму 300 000 грн., а тому як пояснив захисник в родині підозрюваного останнім часом були витрачені майже всі кошти та встановлення визначеного слідчим суддею суду першої інстанції розміру застави у сумі 794 500 грн. є непомірним для родини підозрюваного.

Також, як було встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на теперішній час цивільний позов у кримінальному провадженні прокурором не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на даній стадії судового провадження встановлена органом досудового розслідування завдана шкода без заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні не може беззаперечно свідчити про наявність підстав для встановлення розміру застави у сумі завданої шкоди, оскільки така сума може свідчити про кваліфікацію протиправних дій, які визначаються органом досудового розслідування при обранні кваліфікації дій відповідно до особливої частини КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість зменшення розміру застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень. Вважає, що такий розмір застави буде помірним для підозрюваного та достатнім для запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду в частині визначення розміру застави підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової з визначенням розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визначивши заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а в решті ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30 липня 2021 року є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30 липня 2021 року в частині визначення розміру застави скасувати та в цій частині постановити нову, якою зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визначивши заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

В решті ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30 липня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: