Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/761/21
В И Р О К
Іменем України

26 серпня 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000254, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.07.2021 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баришівка, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, не є особою з інвалідністю, невійськовозобов`язаного, депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брав, раніше судимого: 25.12.2003 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном 1 р.; 10.06.2004 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 2 р. 1 міс. позбавлення волі за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.12.2003 та остаточно засуджено до 3 р. 1 міс. позбавлення волі, 16.03.2007 звільнений по відбуттю строку покарання; 02.11.2015 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном 2 р.; 08.12.2015 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано вирок Гребінківського районного суду від 02.11.2015 та остаточно засуджено до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном 3 р.; 28.02.2017 ухвалою Гребінківського районного суду іспитовий термін скасовано та направлено у місця позбавлення волі на 4 р.28.05.2021 звільнений по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:
01.07.2021 приблизно об 11 год. 43 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні магазину «Аврора», діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав бездротові сенсорні навушники марки «Havit» модель «TW932», вартістю 329 грн., які належать ОСОБА_5 , а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинена повторно.
У зв`язку з тим, що обвинувачений, прокурор не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину ОСОБА_4 суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин, які не оспорюються сторонами, та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, які характеризують його особу, та приєднані прокурором матеріали стосовно процесуальних витрат, речових доказів, тощо.
При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При цьому, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та надав покази, що відповідають обставинам, наведеним в обвинувальному акті.
Так, обвинувачений в судовому засіданні показав, що в липні 2021 року зайшов в магазин «Аврора», що розташований за адресою: м.Гребінка, вул. Незалежності, звернув увагу на навушники які висіли на стелажі та вирішив їх взяти для особистого користування. Побачивши, що за ним ніхто не спостерігає, зняв навушники та поклав їх до власної кишені, після чого пройшовши через касу, не сплативши за них кошти, вийшов на вулицю та попрямував до місця свого проживання. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він видав навушники, та вказав що він їх викрав.
Свою вину у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з мірою покарання яка висловлена прокурором.
При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), що вчинено повторно.
Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим коли це залишалось непоміченим для оточуючих. За цією ознакою воно є таємним та визначається, як крадіжка.
ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. В результаті них він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном. Таким чином, вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.
Тому суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив умисні дії, що виразились у таємному викраденні (крадіжка) чужого майна, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, що свідчить про середню тяжкість вчиненого злочину.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає визнання ним своєї вини та його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В той же час, аналіз даних про особу обвинуваченого свідчить, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість, в тому числі за злочини проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований не був, за місцем проживання скарг не надходило.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та обвинуваченого, наявність заяви потерпілої відповідно до якої остання претензій не має, а також відомостей, що характеризують його особу, аналіз яких вказує, що ОСОБА_4 має схильність до вчинення кримінальних правопорушень злочинів зокрема проти власності, обставини викладені органом пробації в досудовій доповіді, які вказують на високий рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що за вчинення злочину середньої тяжкості ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 рік.
Разом з цим, суд враховує, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення товарознавчої експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50, 65-67, 75,76, ч. 2 ст. 185 КК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, крім того відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти додатковий обов`язок: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (вид якої буде визначено органом пробації).
Згідно ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку 26.08.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.
Речові докази сенсорні навушники марки «Havit» модель «TW932», які знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП за адресою: м. Гребінка, вул. Магістральна, буд. 16 повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя М. Вітківський