ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1069/21 Справа № 204/2621/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000259 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч.2 ст. 115 КК України,

за участю:
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 30 квітня 2021 року.
Судом враховано ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені закінченого замаху на особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 років, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватись від суду, а також може незаконно впливати на потерпілих та свідка.
При цьому, суд врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, той факт, що згідно з реєстром до обвинувального акту існують вагомі докази причетності до вчинення ним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим; відсутність даних щодо його позитивної репутації.
Суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.
На його думку, прокурор не обґрунтував в клопотанні та не підтвердив жодними доказами наявність заявлених ним ризиків. Зазначає, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має постійне місце проживання в квартирі, яка зареєстрована на його дружину, від правоохоронних органів не переховувався, в момент затримання знаходився вдома, надав вичерпні покази та погодився на проведення слідчого експерименту, що вказує на сприяння проведенню досудового розслідування. Крім того, обвинувачений в добровільному порядку відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілим, чим спростовуються припущення прокурора про наявність ризику можливого впливу на них.
Суд залишив поза увагою міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, незадовільний стан здоров`я дружини, яка не може забезпечити сім`ю в повному обсязі. Обвинувачений перебуває під вартою понад року і останнє судове засідання відбулося більш ніж 4 місяці тому, тобто фактично йому тричі продовжувався запобіжний захід, а судові засідання не відбувалися за цей період.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
З матеріалів провадження слідує, що на розгляді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000259 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції 02 березня 2021 року заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків та потерпілих.
Розглядаючи дане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даний час вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих.
Ризик переховування від суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю ймовірного покарання, яке обвинуваченому загрожує у разі визнання його винуватим, адже злочин, у якому він обвинувачується є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Крім того, апеляційний суд також враховує обставини кримінального правопорушення, відсутність в обвинуваченого місця реєстрації.
Ризик у вигляді можливого незаконного впливу на свідків обумовлюється тим, що обвинуваченому відомо їх анкетні дані та місця проживання, а один з потерпілих є його сусідом.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Апеляційний суд також зважає на доводи апеляційної скарги захисника про позитивну характеристику з місця проживання, те, що обвинувачений раніше не судимий, проте ці обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики є реальними та продовжують існувати, тому судом обґрунтовано продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою .
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінальному правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п. 1 ч.2 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4