Справа № 947/7764/21
Провадження № 1-кс/947/3702/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000332 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, що 16.02.2021 до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з Управління СБУ в Одеській області про те, що співробітники АТ «Ощадбанк» шахрайським шляхом, з метою особистого збагачення, здійснюють несанкціоновані операції з використанням платіжних карток клієнтів банку, а саме: змінюють фінансовий номер клієнтів в програмному комплексі СКМ, з подальшим переказом клієнтських коштів на карти інших банків.

В ході допиту заступника начальника відділу банківської безпеки Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 встановлено, що до АТ «Ощадбанк» звернулася із заявою клієнтка банку ОСОБА_6 із скаргою щодо несанкціонованих операцій з використанням реквізитів платіжної картки АТ «Ощадбанк», випущеної на її ім`я.

В ході перевірки встановлено, що 06.11.2020 з карткового рахунку вказаної клієнтки здійснено дві операції (переказ з «картки на картку») на суму 23 500 грн. та 6 500 грн. на картки інших банків.

Також встановлено, що платіжна картка № НОМЕР_1 , на яку був здійснений переказ грошових коштів ОСОБА_7 - провідному економісту служби роздрібного бізнесу відділення банку № НОМЕР_2 (м. Одеса, вул. Балківська, 30).

Так, зняття викрадених коштів з використанням вищезазначених карток відбувалися в м. Одеса де і мешкає клієнт, проте характерні для більшості шахрайських операцій ознаки при цьому були відсутні.

Подальшим аналізом з`ясовано, що за декілька хвилин до проведення оскаржених клієнткою операцій, в програмному комплексі СКМ було змінено фінансовий номер клієнтки на номер невстановленої приналежності НОМЕР_3 та на номер НОМЕР_4 . Під час перевірки номеру НОМЕР_4 стало відомо, що вказаний номер також закріплений за співробітником філії - Одеське обласне управління Банку ОСОБА_8 - фахівця І категорії служби роздрібного бізнесу ТВБВ №10015/0587 (м. Одеса, вул. Балківська, 30).

По цих клієнтах також виявлено зміни фінансових номерів в програмному комплексі СКМ з подальшими підозрілими переказами коштів на картки інших банків, з використанням яких також відбувалися зняття коштів в банкоматах.

Також було проаналізовано фінансовий номер співробітниці Банку ОСОБА_8 та встановлено, що до даного номеру періодично в програмному комплексі СКМ підключалися клієнти банку з подальшими підозрілими переказами коштів на картки інших банків та подальшим обготівкуванням в м. Одеса.

Вхід до програмного комплексу СКМ здійснювався з облікового запису користувача BUZYLAKA, що закріплений за співробітницею філії - Одеське обласне управління банку ОСОБА_7 - провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ № НОМЕР_2 . За аналізом наявних матеріалів прослідковується тісний зв`язок між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Так, остання неодноразово здійснювала перекази коштів на рахунок ОСОБА_7 .

При проведенні аналізу фінансового номеру ОСОБА_7 встановлено, що до даного номеру також періодично в програмному комплексі СКМ підключалися клієнти філії банку з подальшими підозрілими переказами коштів на картки інших банків та подальшим обготівкуванням в м. Одеса.

За результатами аналізу встановлено 20 клієнтів - Одеського обласного управління Банку, які є потенційно постраждалими від несанкціонованих переказів коштів з їх рахунків та фінансові номери яких періодично змінювались на номери працівників філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фахівця І категорії служби роздрібного бізнесу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , провідного економіста служби роздрібного бізнесу; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючої територіально відокремленим безбалансовим відділенням; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , провідного економіста служби роздрібного бізнесу, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , провідного фахівця служби роздрібного бізнесу.

В подальшому, 18.03.2021 в період часу з 07 год. 43 хв., до 08 год. 47 хв., за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук. Під час проведення обшуку, було виявлено та в подальшому вилучено, майно та речі які належать останній, а саме: банківська карта банку «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ; банківська карта банку «Ощадбанк» № НОМЕР_6 ; банківська карта банку «Monobank» № НОМЕР_7 ; банківська карта банку «Приватбанк» № НОМЕР_8 ; банківська карта банку «Приватбанк» № НОМЕР_9 ; упаковка від стартового пакету мобільного оператора «Lifecell» абонентського номеру НОМЕР_10 ; три аркуші з чорновими записами; мобільний телефон марки «Huawei» у корпусі синього кольору у силіконовому чохлі фіолетового кольору ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ НОМЕР_12 , з мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Надалі, вище перелічені речі та предмети були оглянуті слідчим та в подальшому у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі винесеної постанови визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, набуті кримінально протиправним шляхом, у зв`язку з чим, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду клопотання були повідомлені.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає поверненню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення не зазначено та необґрунтовано, що вилучене в ході проведення обшуку майно відповідає хоча б одному із вищевказаних критеріїв, відсутнє також обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, що позбавляє можливості перевірити відповідність вилученого майна категорії речових доказів. Сторона обвинувачення в клопотанні лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор та слідчий в судове засідання з розгляду клопотання не з`явились, матеріали кримінального провадження №0000332 від 17.02.2021 року не надали, що також позбавляє слідчого суддю дослідити належним чином викладені в клопотанні обставини.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків, з встановленням відповідного процесуального строку.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000332 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1