Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/274/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області, кримінальні провадження № 0000406 від 11.06.2018 та № 0000304 від 29.04.2019 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2021 року.
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мала Виска Кіровоградської області, з середньою освітою, який не працює, неодружений проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.11.2019 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

25.09.2020 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці,

визнаний винуватим та засуджений:
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком від 20 листопада 2019 року Новомиргородського районного суду Кіровоградської області та вироком від 25 вересня 2020 року Маловисківського районного суду Кіровоградської області призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 02 грудня 2020 року.

До набрання вироком законної сили, засудженому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави - 3460 гривень витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за наступних обставин.

01 червня 2018 року близько 11.00 години ОСОБА_7 , з домоволодіння по АДРЕСА_2 , таємно викрав майно що належить потерпілій ОСОБА_10 спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 1629 гривень 80 копійок.

28 квітня 2019 року в період з 12 до 20 години ОСОБА_7 , з житлового будинку по АДРЕСА_1 , таємно викрав майно що належить потерпілій ОСОБА_11 спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 1700 гривень.

09 вересня 2018 року близько 9.00 годин ОСОБА_7 , з території реабілітаційного центру, що за адресою по АДРЕСА_1 , таємно викрав майно що належить потерпілому ОСОБА_12 спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень.

19 вересня 2018 року близько 10.00 години ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_13 спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 1149 гривень.

28 вересня 2018 року близько 10.00 години з території дитячого садочка «Ромашка», по АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_14 спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 2192 гривні 40 копійок.

02 жовтня 2018 року близько 14.00 годин ОСОБА_7 біля території дитячого садочка «Чебурашка», по вул. Шевченка, 76 у м. Мала Виска Кіровоградської області, повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_15 спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 459 гривень 60 копійок.

28 жовтня 2018 року близько 13.30 годин ОСОБА_7 по АДРЕСА_5 , повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_16 спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 459 гривень 60 копійок.

21 листопада 2018 року близько 17.00 годин ОСОБА_7 біля приміщення Маловисківської ЦРЛ, по вул. Шевченка, 64 в м. Мала Виска Кіровоградської області, повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_17 спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 574 гривні 50 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2020 більш суворим за даним вироком призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2019 року яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.
В іншій частині вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2021 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Разом з тим, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необгрунтовано застосовано принцип поглинання покарань та поглинуто покарання за вироком Новомиргородського районного суду від 20 листопада 2019 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, про тому, що вказаний вирок повинен виконуватися самостійно.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, окрім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які досліджені у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційних скаргах не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги, колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Проте, вказаних вимог закону судом не дотримано.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.
Так, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
При цьому, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 застосував принцип поглинання покарань та поглинув покарання за вироком Новомиргородського районного суду від 20 листопада 2019 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Отже, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань, від відбування яких ОСОБА_7 було звільнено з випробуванням, та змінивши попередній вирок у частині умов такого звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на викладене вирок Новомиргородського районного суду від 20 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_7 підлягає самостійному виконанню.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 3 частини 1 статті 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Враховуючи викладене, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту, апеляційні скарги прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2021 року, стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2020 року більш суворим за даним вироком призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.
В решті вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2021 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4