Справа № 755/5642/21
№1-кп/755/965/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007287 від 01.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого неофіційно на будівництві, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 01.09.2019 року, приблизно об 11 годині 45 хвилин, проходив повз під`їзд № 8 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де помітив на шиї раніше незнайомої ОСОБА_8 ланцюжок та в цей час, у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшов спереду до потерпілої ОСОБА_8 та, застосовуючи фізичне та психологічне насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме, правою рукою обхопив її шию та, погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, у разі її супротиву, шляхом ривка зірвав частину срібного ланцюжка, на якому знаходилась срібна підвіска прямокутної форми із зображенням ікони «Божої Матері із дитиною» загальною вартістю 450 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 450 гривень.

Крім того, 21.02.2021 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходився поблизу платформи зупинки приміських електропоїздів «Київська Русанівка», поруч із проспектом Соборності, що у м. Києві, де помітив раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_6 , 2004 р.н., який стояв поруч із платформою зупинки приміських електропоїздів «Київська Русанівка» та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та, застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повалив його на землю та дістав з кишені: мобільний телефон марки Xiami Redmi Note 5А, сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 2300 гривень, в якому знаходились сім-картки з телефонними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , повербанк чорного кольору марки Р200, вартістю 400 гривень та ключі від квартири з брелком у вигляді автомата срібного кольору, після чого, зник з місця скоєного злочину, завдавши матеріального збитку на загальну суму 2700 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що на початку вересня 2019 року, приблизно опівдні, він проходив повз житлового будинку в АДРЕСА_3 , де побачив жінку із ланцюжком на шиї, який вирішив викрасти, тому, підійшов до жінки, яка його бачила, схопив її рукою за шию та ривком зірвав ланцюжок з її шиї, після чого, втік з місці події, однак, майже одразу, був затриманий працівниками поліції. Крім того, 22.02.2021 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, повертаючись додому та проходячи платформу зупинки електропоїздів «Київська Русанівка», побачив раніше незнайомого йому хлопця, який тримав у руках мобільний телефон, який він вирішив викрасти, тому підійшов ближче до хлопця, звалив його на землю, витягнув у нього з кишені мобільний телефон, повербанк та ключі від квартири, після чого, побіг у сторону будинків. У скоєному щиро каявся, зазначив, що він не готувався до злочинів, все вийшло спонтанно, життєві обставини склалися так, що йому було важко знайти роботу, а також збіг інших обставин, хоча розуміє, що це не оправдовує його дії. Вину визнав та щиро прохав вибачення у потерпілого, зазначаючи, що усвідомлює, що дії його були умисними, однак, прохав дати йому шанс на виправлення, оскільки усвідомив протиправність своїх дій та хоче стати на шлях виправлення, працювати. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.09.2019 року та від 22.02.2021 року; протоколів особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, від 01.09.2019 року та від 22.02.2021 року; постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 02.09.2019 року; постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 25.03.2021 року та від 22.03.2021 року; постанови про визнання речовими доказами від 22.02.2021 року; розписки законного представника потерпілого - ОСОБА_9 про отримання майна від 22.03.2021 року; заяви законного представника потерпілого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 про відмову від цивільного позову від 26.03.2021 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зокрема, за клопотанням сторони захисту, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_10 щодо характеристики обвинуваченого ОСОБА_3 , яка показала, що останній є її зведеним братом, з яким у неї дуже дружні відносини, вони завжди допомагають один одному, спілкуються. Те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненому для неї несподівано, тому, що вона знає його виключно як позитивну людину, добродушного, завжди готового прийти на допомогу. Зазначила, що вона має позитивний вплив на брата, допоможе йому влаштуватися на роботу, стати на шлях виправлення. Пояснила, що її брат хоча й емоційний, але працелюбний, добрий, можливо складні ситуації в житті, у т.ч. й фінансові, призвели до такого, але вона впевнена, що він виправиться, останній більше не буде так чинити і вона йому у цьому допоможе, тому, що він буде проживати з нею, працювати.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, є доведеною, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд зазначає, що виступаючи у судових дебатах, обґрунтовуючи свою позицію, прокурор зазначив, що відносно ОСОБА_3 необхідно застосувати ст. 75 КК України, оскільки наявні пом`якшуючі обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, шкода не заподіяна, потерпілі будь-яких претензій не мають, обвинувачений є особою молодого віку, раніше не судимий, тому, вважає, що необхідно дати шанс для виправлення.

Зокрема, виступаючи у судових дебатах, законний представник потерпілого, потерпілий також висловили свою думку, що ОСОБА_3 необхідно дати шанс для виправлення, вони його пробачили та будь-яких претензій до нього не мають.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілого, наявності пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, раніше не судимий, його молодий вік, зокрема, прокурор, законний представник потерпілого та потерпілий у судових дебатах прохали призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду та скасувати обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, оскільки ухвалено вирок із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: предмет, схожий на металевий ланцюжок світлого кольору, з підвіскою із зображенням ікони «Божої матері» з металу срібного кольору, що передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_8 залишити у її власності;

- мобільний телефон марки Xiami Redmi Note 5А, сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; повербанк чорного кольору, марки Р200; ключ; магнітний ключ червоного кольору та брелок у вигляді автомата, що передані під зберігальну розписку законному представнику потерпілого ОСОБА_9 залишити у її власності;

- мобільний телефон Nokia S/N: НОМЕР_5 та сім-карта з мобільним номером: НОМЕР_6 , що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_3 ;

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, законному представнику потерпілого, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя