КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2435/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
13 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями представника Приватного підприємства «Самсоне» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника ПП «Самсоне» - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти та товарно-матеріальні цінності (сигарети), які вилучено під час проведення обшуків:
грошові кошти в національній валюті наступними номіналами:
200 грн. загальною сумою 176 800 грн.,
500 грн. загальною сумою 66 000 грн.,
1 000 грн. загальною сумою 5 000 грн.,
100 грн. загальною сумою 31 100 грн.,
50 грн. загальною сумою 16 650 грн.,
товарно-матеріальні цінності (сигарети) у загальній кількості 225 816 пачок згідно з протоколом обшуку від 03.03.2021 р.
грошові кошти в національній валюті загальною сумою 178 402 грн., згідно з протоколом обшуку від 03.03.2021 р.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням територіальної підсудності. Постанова в частині визначення місця досудового розслідування не за місцем знаходження ГУ ДФС у м. Києві, а за місцем знаходження шостого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у м. Києві є протиправною. Дане клопотання мав розглядати Шевченківський районний суд м. Києва.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала, в частині арешту коштів, які були вилучені в приміщеннях ПП «Самсоне» ґрунтується лише на показах працівників правоохоронних органів - заінтересованих осіб. Жодних доказів, які б вказували на протиправні дії ПП «Самсоне» або його працівників прокурор не надав суду. Тому висновки суду ґрунтуються на припущеннях працівників правоохоронних органів, а судом не було вжито заходів щодо перевірки показань заінтересованих учасників провадження, що покладені в основу судового рішення, що є підставами для скасування ухвали у зв`язку з неповнотою судового розгляду (стаття 410 КПК України).
Також апелянт зазначає, що викладені в рапортах та протоколах допитів працівників правоохоронних органів обставини щодо наявності за місцем провадження господарської діяльності ПП «Самсоне» будь-яких чорнових фінансово-господарських документів не підтверджуються фактичними обставинами справи, а саме: за результатом проведення обшуку приміщень ПП «Самсоне». жодних чорнових фінансово-господарських документів не виявлено, що підтверджується протоколом обшуку який був складений 03 березня 2021 року.
Апелянт звертає увагу суду на те, що ПП «Самсоне» підтверджує, що готівкові кошти, які були вилучені під час обшуків приміщень ПП «Самсоне», є заробітною платою ОСОБА_8 , яку останній зберігав в сейфі за місцем своєї роботи, та не є необлікованою готівкою ПП«Самсоне». ОСОБА_8 є комерційним директором ПП «Самсоне». Ним було подано до Печерського районного суду міста Києва 24 березня 2021 року клопотання про скасування арешту майна, в якому він зазначав, що відповідні кошти належать йому на праві власності, з відповідним обґрунтуванням викладеного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПП«Самсоне» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Вищевказані відомості вчинення кримінального правопорушення підтверджуються протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, а саме: рапорти оперативних співробітників УПЕП ГУ ДФС у м. Києві щодо протиправної діяльності вказаної групи осіб, протоколи огляду, податкових адрес, бази АІС «Податковий Блок», «Реєстр Податкових накладних» по ФСПД (пересортування ТМЦ), протоколи допиту в якості свідків оперативних співробітників УПЕП ГУ ДФС у м. Києві.
Зокрема в ході обшуку виявлено та вилучено наступне:
Грошові кошти в національній валюті наступними номіналами:
- 200 грн. загальна сума 176 800 грн.
- 500 грн. загальна сума 66 000 грн.
- 1000 грн. загальна сума 5 000 грн.
- 100 грн. загальна сума 31 100 грн.
- 50 грн. загальна сума 16 650 грн.
- Товарно матеріальні цінності (сигарети) в загальній кількості 225 816 пачок згідно з протоколом обшуку від 03.03.2021р.
Зокрема в ході обшуку виявлено та вилучено наступне:
- грошові кошти в національній валюті в загальній сумі 178 402 грн. згідно з протоколом обшуку від 03.03.2021р.
04.03.2021 прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, товарноматеріальні цінності, які вилучено під час проведення обшуків:
грошові кошти в національній валюті наступними номіналами:
200 грн. загальною сумою 176 800 грн.,
500 грн. загальною сумою 66 000 грн.,
1 000 грн. загальною сумою 5 000 грн.,
100 грн. загальною сумою 31 100 грн.,
50 грн. загальною сумою 16 650 грн.,
товарно-матеріальні цінності (сигарети) у загальній кількості 225 816 пачок згідно з протоколом обшуку від 03.03.2021 р.
грошові кошти в національній валюті загальною сумою 178 402 грн., згідно з протоколом обшуку від 03.03.2021 р.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення зазначила, що вилучені грошові кошти, товарно матеріальні цінності під час проведення вищевказаних обшуків оглянуто та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази, відповідно до постанови про приєднання матеріалів до кримінального провадження як речові докази від 03.03.2021.
Зазначені предмети мають значення речових доказів в значенні ст. 98 КПК України, а саме являються матеріальними об`єктами, які могли бути знаряддям вчинення злочину та/або могли зберігати на собі його сліди, можуть бути предметом кримінального правопорушення оскільки на даному етапі мотив вчинення злочину достеменно не встановлений, та можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
17.03.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора була задоволено та накладено арешт згідно, переліку зазначеного в даному клопотанні.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановила, що є достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає вимогам визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки речі та предмети являються доказом злочину, а саме зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію), які можуть бути використані з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування, а відтак потреби органу дізнання виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених під час слідчих дій речей та грошових коштів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке просили накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, з підстав, що воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням територіальної підсудності, оскільки постанова в частині визначення місця досудового розслідування не за місцем знаходження ГУ ДФС у м. Києві, а за місцем знаходження шостого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у м. Києві є протиправною, то вони також не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання, а згідно ч.2 вказаної статті досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи відповідних органів.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що готівкові кошти, які були вилучені під час обшуків приміщень ПП «Самсоне», є заробітною платою ОСОБА_8 , яку останній зберігав в сейфі за місцем своєї роботи, та не є необлікованою готівкою ПП«Самсоне», мають бути перевірені під час досудового розслідування органом слідства, який має встановити їх приналежність, оскільки апелянтом беззаперечних доказів того, що вони не мають відношення до кримінального провадження, яке розслідується не надано.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасових заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4