ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/174/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено до 00 год. 00 хв. 10 червня 2021 року. Зобов`язано Державну установу Чортківська установа виконання покарань (№26) надати суду відомості про те, чи звертався ОСОБА_7 . До медичної частини ДУ Чортківська установа виконання покарань (№26) за період з 11.02.2021 року по даний час. Якщо так, надати суду відповідні відомості про стан здоров`я ОСОБА_7 за вказаний період.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить прийняти його апеляційну скаргу до розгляду, застосувати ст.107 КПК України та витребувати із суду першої інстанції об`єднані матеріали судових справ ЄУНСС №607/17662/20, ЄУНСС №607/17661/20, ЄУНСС №607/16382/20 від 13.04.2021р. для перевірки та дослідження обставинам кримінально процесуального законодавства України, а також витребувати матеріали кримінальних проваджень №0001939 від 08.09.2020р., №0001918 від 05.09.2020р., №0001810 від 17.08.2020р. об`єднані від 13.04.2021р. для дослідження та з`ясування фактичним обставинам зловживання процесуальних строків розгляду обвинувальних актів. Вважає дії суду першої інстанції необгрунтованими та незаконними, такими, що суперечать КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, а також такими, що перешкоджають йому у реалізації його права на захист. Вказує, що основне доповнення до апеляційної скарги буде ним подано із всіма неправовими підставами та вимогами під час судового розгляду, оскільки копії повного тексту оскаржуваної ухвали ним ще не отримано.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на розгляд Тернопільського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001939 від 08.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , який 08 вересня 2020 року близько 20 години 45 хвилин перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаний з проникненням у житло без згоди на це законного власника. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 08 вересня 2020 року близько 20:45 год., перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно та з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, таємно, шляхом відкриття вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , які не були замкнені на ключ, без попередньої на те згоди потерпілої ОСОБА_9 проник в приміщення квартири, звідки викрав гаманець, в якому знаходилися грошові кошти, банківські картки та флеш-носій торгівельної марки «Kingston» ємністю 16 Gb. Із викраденим майном ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 540 гривень.

З матеріалів провадження вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 під час досудового розслідування було застосовано ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину, а також наявністю ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; переховуватися від органу досудового слідства та суду.

Правильність наведених висновків слідчого судді і законність застосування такого запобіжного заходу за наведених обставин була предметом перевірки в суді апеляційної інстанції, який ухвалою від 29 вересня 2020 року залишив без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, вказавши, що підстави для обрання ОСОБА_7 більш м"якого запобіжного заходу відсутні.

В подальшому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13 квітня 2021 року, яка оскаржується.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою суд крім наявності обґрунтованої підозри врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, немає міцних соціальних зв`язків, оскільки не одружений, не працює і немає зареєстрованого місця проживання, а також взяв до уваги характер інкримінованого кримінального правопорушення і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винним, і 2той факт, що у провадженні суду є ще 5 кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 , де останній обвинувачується в тому числі у вчиненні аналогічних тяжких злочинів проти власності.

Таким чином, суд оцінивши обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України при розгляді питання продовження дії запобіжного заходу суд правильно урахував особу обвинуваченого, який раніше вчиняв умисні корисливі злочини, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. Будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та обвинувачується у вчиненні нового умисного корисливого злочину, що свідчить про стійку протиправну поведінку.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявність ризиків, на підставі яких застосовано цей запобіжний захід, зокрема вчинення нових кримінальних правопорушень, не відпала.

На переконання колегії суддів обставини, які наведені у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , правильно оцінені судом першої інстанції і підтверджують, що у разі не продовження судом строків дії попередньо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни на більш м`який із запобіжних заходів, неможливо запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, які продовжують існувати.

Так, з матеріалів провадження і клопотання прокурора вбачається, що в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, матиме реальну можливість переховуватись від суду, також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити займатись злочинною діяльністю та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наявність вказаних ризиків зумовлена наявними даними про особу обвинуваченого. Крім того, продовження судом строку дії запобіжного заходу в цьому випадку відповідає конкретним обставинам інкримінованого злочину, а застосування до ОСОБА_7 менш суворих запобіжних заходів, в тому числі особистого зобов`язання, не можна вважати достатніми для запобігання ризикам, що передбачені ст.177 КПК України.

Так, судом першої інстанції правильно враховано, що раніше застосований в іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 (також за ч.3 ст.185 КК України) запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зміг запобігти новим злочинам, в тому числі і тому, в якому ОСОБА_7 обвинувачується у цьому кримінальному провадженні.

Наведені в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду доводи ОСОБА_7 не спростовують правильності висновків суду, які наведені в оскарженій ухвалі.

Таким чином, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, є обґрунтованою і законною, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 404-419, 424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді