Справа № 589/1169/19
Провадження № 1-кп/589/117/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Шосткинський міськрайонний суду Сумської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшло вищезазначене кримінальне провадження.
В ході підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду, перешкод для цього передбачених законом немає.
Обвинувачені, захисники не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Поряд з цим захисник ОСОБА_7 вніс до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В клопотанні зазначив, що обвинувачений акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки містить неконкретне обвинувачення. Також адвокат не погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченої та по суті наводить доводи невинуватості особи у вчиненні інкримінованого злочину. Крім того зазначає, що в обвинувальному акті не вказано пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Заслухавши учасників кримінального провадження, суд надходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Шосткинському міськрайонному суду Сумської області.
Обвинувальний відповідає вимогам КПК України.
Доводи клопотання захисника щодо протилежного є необґрунтованими.
Процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт, наведено у ст. 291 КПК України.
Тому, суд, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, виходить із положень зазначеної статті.
Так, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4 ) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у даному провадженні складений та підписаний прокурором. Обвинувальний акт також містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення відповідних статей КК України, формулювання обвинувачення, дані про наявність/відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та інші відомості, передбачені ст. 291 КПК України, які мають бути зазначені у даному кримінальному провадження з огляду на зміст висунутого обвинувачення.
При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурор викладає в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення такими, якими він їх вважає встановленими. Таким чином, визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора, а тому не підлягає перевірці судом на стадії підготовчого судового засідання. Фактичні обставини кримінального провадження, зокрема, час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, перевіряються та встановлюються судом під час судового розгляду на підставі дослідження наданих доказів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.
Що стосується клопотання прокурора про призначення у справі запасного судді в порядку ст. 320 КПК України, то воно не може бути задоволено, з огляду на таке.
Згідно ст. 320 КПК України у кримінальному провадженні, для проведення якого потрібен значний час, повинен бути призначений запасний суддя, який перебуває в залі судового засідання протягом судового розгляду. Рішення про необхідність призначення запасного судді приймає суд, що здійснюватиме судове провадження, одночасно з призначенням підготовчого судового засідання.
Отже, вказаною нормою закону чітко встановлено стадію, на якій суд вправі прийняти рішення про необхідність призначення запасного судді, а саме під час призначення підготовчого судового засідання.
Іншого законом не передбачено.
Крім того, суд зазначає, що Шосткинський міськрайонний суду Сумської області близько 5 років працює в умовах кадрового незабезпечення. Призначення запасного судді призвело б не лише до затягування розгляду інших справ, що перебували у запасного судді, а й затягування даної справи, оскільки погодження дат судових засідань слід було б узгоджувати також з цим суддею. Більше того, в однієї із суддів Шосткинського міськрайонного суду Сумської області також закінчуються повноваження у цьому році, а тому, у випадку призначення її запасним суддею (що не виключено, оскільки вибір стояв би серед 4 суддів) це не вирішило б питання забезпечення безперервного розгляду даного кримінального провадження, а також призвело б до неможливості завершення значної кількості справ, що перебувають у даної судді.
Під час підготовчого судового засідання суду на розгляд надано:
скаргу захисником ОСОБА_8 на дії прокурора від 22.05.2019 року, в якій просить визнати протиправними дії прокурора ОСОБА_9 по проведенню слідчих дій у кримінальному провадженні;
скаргу захисником ОСОБА_8 на дії слідчого від 22.05.2019 року, в якій просить визнати протиправними дії старшого слідчого ОВС ГСУ ПНУ ОСОБА_10 по залученню до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;
скаргу захисником ОСОБА_8 на дії прокурора від 04.06.2019 року, в якій просить визнати протиправними дії прокурора ГПУ ОСОБА_13 про залучення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до проведення НСДР контролю за вчиненням злочину згідно постанови від 20.06.2018 року;
скаргу захисником ОСОБА_8 на дії слідчого від 04.06.2019 року, в якій просить визнати протиправними дії слідчого ГПУ ОСОБА_14 по затриманню 20.06.2018 року ОСОБА_4 ;
скаргу захисником ОСОБА_8 на дії прокурора, слідчого від 04.06.2019 року, в якій просив визнати протиправними дії прокурора, слідчого, оперуповноваженого здійснених не у порядку визначеному КПК України при постановленні та оформленні документи, які стосуються проведення НСРД;
скаргу захисника ОСОБА_6 від 30.07.2019 року на постанову керівника органу досудового розслідування від 25.10.2018 року про внесення змін до складу слідчої групи, в якій просить скасувати дану постанову;
скаргу захисника ОСОБА_6 від 30.07.2019 року на постанову в.о. Генерального прокурора України від 22.05.2018 року про визначення підслідності, в якій просить скасувати дану постанову.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 цього Кодексу.
Отже, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених ст.ст. 314-318 КПК (зокрема, на це указує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил ст.ст. 314-316 КПК).
Так відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Статтею 315 КПК визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду. Зокрема: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі № 273/1053/17 від 03 липня 2019 року.
В свою чергу доводи скарг захисників зводяться до необхідності надання судом аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій/рішень у кримінальному провадженні з боку сторони обвинувачення, які прямо або опосередковано стосуються збирання доказів, і впливають на визначення відповідності критеріям допустимості, достатності та належності цих доказів.
Разом із тим, такі дії суд вправі здійснювати виключно під час судового розгляду.
Крім того у скаргах ставиться питання про прийняття таких рішень, які суд приймати не вправі.
Таким чином, з огляду на обставини, викладені у скаргах, які суд не вправі оцінювати під час підготовчого судового засідання, вказані скарги слід долучити до матеріалів справи для врахування їх доводів на відповідній стадії кримінального провадження.
Суд вважає неможливим прийняти рішення про відмову у задоволенні цих скарг чи їх задоволення, тобто прийняти рішення по суті, без перевірки викладених у них доводів.
В судовому засіданні захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 заявлено клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року на майно ОСОБА_5 , а саме на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що арешт накладено безпідставно, оскільки не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. В цей же час, адвокат вказує, що підстав вважати, що арештована квартира є речовим доказом у кримінальному провадження, немає. Не може бути дана квартира і предметом спеціальної конфіскації. Крім того, звертається увага у клопотанні і на відсутність даних про те, що арештоване майно може бути приховане, пошкоджене тощо у разі не накладення на нього арешту.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 також звернуся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року на майно обвинуваченої, а саме на ј частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що арешт майна накладено необґрунтовано і незаконно. Вказує, що факт можливої конфіскації не може бути підставою для арешту майна, вартість майна має узгоджуватися із санкцією статті, за якою обвинувачується особа. Крім того, звертається увага у клопотанні і на відсутність даних про те, що арештоване майно може бути приховане, пошкоджене тощо у разі не накладення на нього арешту, а також не враховано те, що даним арештом обмежуються права інших осіб.
В судовому засіданні захисник та обвинувачені вимоги клопотань підтримали, прокурор просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи клопотань, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року слідчим суддею в межах кримінального провадження № 0001244 за ч. 3 ст. 368 КК України за клопотанням слідчого ГСУ НП України накладено арешт на майно на той час підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на ј частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 із забороною її відчуження.
Також ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року в межах кримінального провадження № 0001244 за ч. 3 ст. 368 КК України за клопотанням слідчого ГСУ НП України накладено арешт на майно на той час підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 із забороною її відчуження.
Як вбачається з ухвал слідчого судді, правовою підставою для арешту майна стали вимоги, передбачені п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України, згідно яких допускається арешт майна підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Вказані ухвали набрали законної сили, предметом апеляційної перевірки не були.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Перевіряючи наявність вказаних у ч. 2 ст. 174 КПК України обставин, суд виходить з такого.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Як вбачається із санкції ч. 3 ст. 368 КК України, за вчинення даного злочину передбачене обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Як уже було зазначено вище, відповідно до п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України допускається арешт майна підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Таким чином, арешт на майно обвинувачених накладено обґрунтовано. Потреба у вжитті даного заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала.
Посилання адвоката ОСОБА_6 на те, що не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, є безпідставними.
Дійсно, відповідне положення, яке забороняє арешт майна добросовісного набувача, міститься в п. 10 ст. 170 КПК України. Однак, добросовісний набувач це не власник майна, а особа, яка не знала і не могла знати, що вона придбала майно у особи, яка не мала права це майно відчужувати. В свою чергу, згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником арештованої частини квартири, а не добросовісним набувачем, і арешт на квартиру накладався саме з огляду на те, що підозрюваний є її власником.
Відповідно, не заслуговують на увагу і доводи адвоката з приводу того, що арештоване майно не має ознак речового доказу та не може підлягати спеціальній конфіскації, а тому не може бути арештоване, оскільки арешт майна в межах зазначеного кримінального провадження накладено із інших правових підстав,
Що стосується доводів клопотання з приводу того, що дане майно не може бути арештовано через відсутність відомостей про те, що воно може бути приховане, пошкоджене тощо, то слід вказати наступне.
Згідно ч. 1 с. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Тобто, КПК України визначено три види обтяження, які можуть бути застосовані при накладенні арешту.
При цьому, дійсно, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Однак, в межах зазначеного кримінального провадження щодо майна обвинувачених відповідні обмеження у користуванні чи розпорядженні майном не застосовувалися, а отже і вимоги ч. 11 ст. 170 КПК України до даних правовідносин не підлягають застосуванню.
Відносно майна обвинувачених обрано найменш обтяжливий спосіб арешту заборона його відчуження.
Посилання адвоката ОСОБА_7 на те, що при арешті майна мала бути врахована його вартість є безпідставними, оскільки вказані обставини при накладенні арешту з вище визначених правових підстав (конфіскація майна) правового значення не мають.
Також залишились немотивованими доводи захисника щодо того яким чином арешт частини власності обвинуваченої вплине на права інших осіб співвласників квартири.
За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотань адвокатів.
Також захисниками обвинувачених до суду внесено клопотання, які стосуються дії запобіжних заходів.
Так, захисник ОСОБА_6 просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 1000000 грн шляхом зменшення її розміру до 175 760 грн. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, послався на відсутність ризиків у кримінальному провадженні, на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, позитивні відомості про його особу та відповідну процесуальну поведінку протягом здійснення кримінального провадження. Також звертав увагу на тривале судове провадження та зниження доходів і платоспроможності через пандемію.
Захисник ОСОБА_7 просить суд змінити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 000 грн на особисте зобов`язання. Вимоги клопотання також обґрунтовує відсутністю ризиків у кримінальному провадженні, бездоганною процесуальною поведінкою та посилається на тяжке матеріальне становище обвинуваченої.
Захисники та обвинувачені підтримали клопотання та просили їх задовольнити.
Прокурор вважав, що клопотання не підлягають задоволенню, оскільки вони вже були вирішені в 2019 році.
Заслухавши позиції сторін, перевіривши доводи клопотання, суд прийшов до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 1 000 000,00 грн., а також покладенням, у випадку внесення застави, ряду передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
25 червня 2018 року ОСОБА_5 був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі 1 000 000,00 грн. Відповідно до ст. 182, 183 КПК України з цього дня ОСОБА_5 вважається таким, щодо якого діє запобіжний захід у вигляді застави.
22 червня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 300 000,00 грн., а також покладенням, у випадку внесення застави, ряду передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
25 червня 2018 року ОСОБА_4 була звільнена з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі 300 000,00 грн. Відповідно до ст. 182, 183 КПК України з цього дня ОСОБА_4 вважається такою, щодо якої діє запобіжний захід у вигляді застави.
Ч. 1 ст. 201 КПК України визначено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Так, ч.1 ст.194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.
В будь-якому випадку ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з перебігом часу зменшуються, якщо особа своєю поведінкою доводить відповідальне ставлення до виконання процесуальних обов`язків.
Отже, обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді застави може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування, оскільки тривалість в часі запобіжного заходу без врахування обставин справи в конкретному випадку може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.
Суд враховує те, що на час розгляду клопотань щодо дії запобіжних заходів обвинувальний акт, яким висунуто обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , передано на розгляд суду 20 березня 2019 року. При цьому, запобіжні заходи щодо обвинувачених діяли з 25 червня 2018 року.
За весь цей проміжок часу обвинувачі належним чином виконували покладені на них процесуальні обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, а також ті, які були визначені відповідними судовими рішеннями.
Суд не відходить від свого висновку, викладеного у попередніх ухвалах, що якість виконання цих обов`язків, в тому числі, залежала від діючого запобіжного заходу.
Поряд з цим, суд вважає, що запобіжний захід в такому його вигляді з перебігом часу втрачає свою актуальність. За встановлених судом обставин з`являються підстави вважати наявну можливість застосування більш м`яких обмежувальних заходів для запобігання ризиків.
З урахуванням доводів, які викладені в клопотаннях, та обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що залишення поточного розміру застав буде непропорційним тягарем для обвинувачених, а тому вважає, що застава у меншому розмірі - для ОСОБА_5 600 000 грн., для ОСОБА_4 181 600 грн., з тією ж вірогідністю зможе забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш пропорційними заходами на теперішній час, які збалансовують інтереси суспільства і держави та інтереси обвинувачених.
З огляду на вищевикладене клопотання адвокатів підлягають задоволенню частково
Керуючись ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляду у кримінальному провадженні на 03.03.2021 на 14.00 год.
Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.
Викликати в судове засідання сторони кримінального провадження, свідків.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору.
Скарги захисника ОСОБА_8 на дії прокурора, на дії слідчого від 22.05.2019 року та від 04.06.2019 року, скарги захисника ОСОБА_6 від 30.07.2019 року на постанову керівника органу досудового розслідування та на постанову в.о. Генерального прокурора України долучити до матеріалів кримінального провадження для надання оцінки викладеним в них доводам на відповідній стадії судового провадження.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про призначення запасного судді у кримінальному провадженні.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року на майно ОСОБА_4 , а саме на ј частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року на майно ОСОБА_5 , а саме на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави застосованого щодо ОСОБА_5 шляхом зменшення розміру застави задовольнити частково.
Запобіжний захід у виді застави у розмірі 1 000 000 грн., яка застосована щодо ОСОБА_5 , змінити в частині суми застави, зменшивши її розмір, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, до розміру, що становить 600 000 грн.
Суму застави в розмірі 400 000 грн., внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України в м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2018 р. № 757/30790/18-к в якості застави за ОСОБА_5 повернути заставодавцю.
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави застосованої щодо ОСОБА_4 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання задовольнити частково.
Запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 000 грн., яка застосована щодо ОСОБА_4 , змінити в частині суми застави, зменшивши її розмір, достатній для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, до розміру, що становить 181 600 грн.
Суму застави в розмірі 118 400 грн., внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України в м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2018 р. в якості застави за ОСОБА_4 повернути заставодавцю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1