НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7451/20
Провадження № 1-кп/0182/671/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене 11 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002178 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, українки, громадянки України, із загальною середньою освітою, розлученої, працюючої двірником ОСББ «Світлоград», має на утриманні малолітніх дітей сина 2008 р.н., доньку, 2011 р.н., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2020 приблизно о 02.40 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 в ході сварки з ОСОБА_5 , з яким вона перебувала на той час у фактичних шлюбних відносинах, та який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, умисно кухонним ножем, який тримала у правій руці, нанесла один удар в область черева ОСОБА_5 . Внаслідок чого заподіяла останньому згідно висновку експерта №750 від 30.11.2020 тілесні ушкодження у вигляді - проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки зліва з ушкодженням великого сальника, тонкої кишки, внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину визнала і пояснила, що разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 на запрошення приятеля, вона перебувала в кафе « ОСОБА_8 », де вони разом вживали горілку і пиво, починаючи з обідньої години до вечора. При цьому ОСОБА_9 пішов додому раніше за неї, а вона повернулася додому після 01 години. Коли прийшла, діти вже спали і вона хотіла лягти біля ОСОБА_10 на дивані, але він їй не дав лягти на диван і почалася сварка, яка переросла в бійку. Він вдарив її двічі в обличчя, штовхнув на диван. Тоді вона побігла босоніж до сусіда, щоб той заступився за неї. Але останній лише на словах говорив в з ОСОБА_7 і не вчиняв жодних активних дій. У потерпілого більше сили і тому вона взяла в руки ніж, який лежав у кімнаті на столі відсторонила рукою сусіда, який був попереду неї і вдарила один раз ножем потерпілого. Куди спричинила удар сама не бачила і не пам`ятає. При цьому вона розбудила дітей і хотіла побігти з ними спати до друзів. Діти вийшли з кімнати і вона побігла після удару за ними, а ОСОБА_9 за нею біг до 4-го поверху. Ніж залишався у неї в руці і вона викинула його на смітних біля гуртожитку. В скоєному вона розкаюється і з урахуванням тієї обставини, що вона сама сирота, розлучена і виховує дітей сама, просила не позбавляти її волі. До того ж, після того випадку з потерпілими вони спільно не проживають, але дружньо спілкуються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що з 15 год обвинувачена привела додому їх спільного знайомого, з яким вони спільно розпили пляшку горілки вдома. Після чого, ОСОБА_11 та знайомий знову пішли в магазин за горілкою, потім пішли в кафе. Він теж був з ними, але пішов додому, а ОСОБА_11 залишилися пиячити. Коли вона повернулася додому, в проміжок часу з 01 до 02 год., діти і він вже спали. Вона почала чіплятися до нього, щоб він звернув на неї увагу і вдарила його по носу, коли він лежав на дивані. Це образило його, він піднявся і двічі долонями рук вдарив її по обличчю, а сам вийшов палити. Вона побігла і покликала сусіда ОСОБА_12 , який почав говорити, щоб він її більше не чіпав. Але він повідомив, що вона прийшла у стані сп`яніння, тому нехай поводиться нормально, не «варить воду» і лягає спати. Між ними відбувалася словесна сварка, оскільки ОСОБА_11 розбудила дітей, почала їх виганяти з кімнати, щоб вони тікали, діти нічого не розуміли, але пішли сходами. В цей час він перебував між дверима і фактично перегородив шлях самій ОСОБА_13 , але між ними стояв сусід, якого ОСОБА_11 відсторонила рукою і вдарила його один раз ножем вище паху. Він не одразу це зрозумів і побіг за нею на сходи, а потім повернувся, т.я. почала капати кров. Попросив сусіда викликати швидку допомогу. Жодних претензій до обвинуваченої він не має з приводу отриманих тілесних ушкоджень, пробачає її і не бажає притягати її до кримінальної відповідальності взагалі.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження, досліджені під час судового розгляду, допустимість і законність яких сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Так, відповідно до електронного рапорту до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.10.2020 року надійшла інформація про те, що до хірургічного відділення 1-ої міської лікарні з адреси, м. Нікополь, вул. Некрасова, 46 кім. 63 доставлено ОСОБА_5 з проникаючою колото-різаною раною живота, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, хто спричинив тілесне ушкодження не повідомив (а.п.8).

Відповідно до протоколу огляду місця події злочину, яким є приміщення гуртожитку АДРЕСА_4 і безпосередньо в кімнаті № 63, виявлені чисельні плями речовини бурого кольору, зроблено відповідні змиви, вилучено ковдру, якою вкривався потерпілий. При цьому огляд проведено майже одразу після вчинення злочину, тобто 11.10.2020 р. в період часу з 04.45 год. до 05.00 год. (а.п.10-17, 18 з фототаблицею).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №750 від 30.11.2020 р. (а.п.25-28) у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки зліва з ушкодженням великого сальника, нокої кишки, внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії гострого предмету, маючого колюче-ріжучі властивості, можливо і лезом клинка ножа. Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. В зв`язку з відсутністю токсикологічного дослідження крові на алкоголь у наданих медичних документах відповісти на дане питання не має можливості.

Згідно протоколу від 04.11.2020 р. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні КП «НМЛ №4» добровільно надав згоду для відібрання зразку крові за допомогою шприцу. (а.п. 43).

Згідно протоколу від 04.11.2020 р. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні КП «НМЛ №4» добровільно надала згоду для відібрання зразку крові за допомогою шприцу. (а.п. 51).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №889 від 11.11.2020 року (а.п.47,48) при серологічному дослідженні крові гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що вона належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №888 від 11.11.2020 року (а.п.55,56) при серологічному дослідженні крові гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що вона належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В і супутні антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №902 від 13.11.2020 року (а.п.60-64), на ковдрі (об`єкти №№1-9), на шортах (об`єкти №№10-16) знайдена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові на ковдрі (об`єкти №№1-9), на шортах (об`єкти №№10-16) виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Одержані результати дослідження не виключають можливості походження слідів крові на ковдрі (об`єкти №№1-9), на шортах (об`єкти №№10- 16) від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На підставі отриманих результатів дослідження і з урахуванням групової при належності крові потерпілого ОСОБА_5 і підозрюваної ОСОБА_3 , не виключається можливість походження крові в слідах на ковдрі (об`єкти №№1- 9), на шортах (об`єкти №№10-16) від потерпілого ОСОБА_5 , оскільки виявлений у вказаних об`єктах антиген відповідає груповій характеристиці крові потерпілого ОСОБА_5 . Походження слідів крові на ковдрі, в об`єктах №№1-9, на шортах, в об`єктах №№10-16, від підозрюваної ОСОБА_3 виключається.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №901 від 13.11.2020 року (а.п.67-69) на фрагменті килиму (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в сліду крові на фрагменті килиму (об`єкті №1), виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючи результати серологічного дослідження сліду крові на фрагменті килиму ( об`єкту №1), не виключена можливість походження крові у зазначеному об`єкті від потерпілого ОСОБА_5 , оскільки виявлений антиген Н, властивий його груповій характеристиці крові. Оскільки антиген А, який є одним із основних групо специфічних антигенів, що характерні для крові підозрюваної ОСОБА_3 , в сліді крові об`єкта №1 не виявлений, даних про присутність її крові в вказаному сліді не отримано.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №900 від 13.11.2020 року (а.п.73-76), на доставленому для дослідження марлевому тампоні зі змивом в коридорі поблизу кімнати №62 (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні сліду крові на марлевому тампоні зі змивом в коридорі поблизу кімнати №62 (об`єкт №1) виявлений антиген Н ізосеро- логічної системи АВО. Одержані дані не виключають можливості походження сліду крові на марлевому тампоні зі змивом в коридорі поблизу кімнати №62 (об`єкт №1) від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючи групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_5 і підозрюваної ОСОБА_3 , та результати серологічного дослідження сліду кро¬ві на марлевому тампоні зі змивом в коридорі поблизу кімнати №62 (об`єкт №1), цей слід крові можливо належить потерпілому ОСОБА_5 , груповій характеристиці крові якого властивий антиген Н, і не може належати підозрюваній ОСОБА_3 , груповій характеристиці крові якої властиві антигени А,Н. Крім того, не може бути виключена можливість походження сліду крові на марлевому тампоні зі змивом в коридорі поблизу кімнати №62 (об`єкт №1) від будь якої іншої особи, груповій характеристиці крові якої властивий антиген Н.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №651 від 19.10.2020 року (а.п.90,91), на підставі даних судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , експерт виявив у останньої тілесне ушкодження у вигляді синця обличчя, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати проміжку часу у 5-10 діб до моменту огляду, можливо в строк, вказаний у постанові слідчого.

Оцінюючи докази у їх сукупності, з точки зору допустимості і належності, суд вважає, що вони є достатніми для встановлення винуватості обвинуваченої у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацією за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На думку суду, визначальним у поведінці обвинуваченої ОСОБА_3 є не припинення протиправних дій з боку потерпілого і захист від таких дій, а саме бажання спричинити останньому тілесні ушкодження. При цьому питання про спрямованість умислу обвинуваченої на спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому слід вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого нею діяння, зокрема з урахування знаряддя злочину, яким був ніж, який вона умисно взяла до рук, в той час, коли з боку потерпілого їй нічого не загрожувало та в кімнаті, крім неї і потерпілого, був сусід, якого вона відштовхнула, бо останній стояв між ними, і вдарила ножем саме потерпілого. При цьому обвинувачена перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що не спростовувала сама і своїми діями спровокувала потерпілого до спричинення їй легких тілесних ушкоджень на обличчі. Таким чином є очевидним, що обвинувачена, не перебувала у стані афекту, а її дії були послідовними, не заважаючи на те, що остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином. Але суд враховує взаємовідносини між потерпілим і обвинуваченою, які перебували у фактичних шлюбних відносинах. До того ж, суд бере до уваги, що потерпілий ОСОБА_5 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння першим застосував фізичне насильство по відношенню до обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, є матір`ю двох малолітніх дітей, працює офіційно, задовільно характеризується за місцем проживання. До того ж, обвинувачена визнала свою провину, давала правдиві покази, як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні, тобто не намагалась ухилитися від відповідальності за вчинений злочин, сприяла органам слідства у розкритті вчиненого нею злочину.

Суд також враховує позицію потерпілого ОСОБА_5 який просив взагалі не притягувати ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності і будь-яких претензій до обвинуваченої він немає. Обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченої є щире каяття. Обставиною, яка обтяжує вину обвинуваченої є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням викладеного, враховуючи, положення вимог ст.65 КК України, беручи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, вважаю, що достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею і іншими особами нових злочинів, буде покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, враховуючи., що вона має сина віком до семи років до неї можливо застосувати ст. ст. 79, 76 КК України, звільнивши її від призначеного покарання з випробуванням.

Приходячи до такого висновку, суд також враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову, владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Судові витрати відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись 369-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на три роки. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стосовно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився і продовжений не був. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази: ковдра, шорти, зразок крові ОСОБА_3 , зразок крові ОСОБА_5 , марлевий тампон зі змивом, контрольний змив, фрагмент килиму, які перебувають в камері схову речових доказів Нікопольського РПУ ГУНП В Дніпропетровській області. знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Негайно після проголошення вироку, його копію вручити обвинуваченій і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1