Справа № 204/5142/21
Провадження № 1-кс/204/1327/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання старшого слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000337 від 22.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2021 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000337 від 22.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в якому слідча просить накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37617292, загальною площею 228,9 кв.м.; заборонити державним реєстраторам та іншим особам (в тому числі нотаріусам), які уповноважені вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири; зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про винесену ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо вказаної квартири; зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо вказаної квартири.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.06.2021 року до ЧЧ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що з 2018 року невстановлені особи шляхом обману заволоділи майном заявниці. В ході проведення допиту ОСОБА_6 встановлено, що представники ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вчиняють незаконні та протиправні дії направлені на відібрання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою «чорних» реєстраторів та нотаріусів. Так, останніми за допомогою державного реєстратора було здійснено перереєстрацію права власності вказаної квартири на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та знято з реєстрації попереднього власника майна ОСОБА_6 та її доньку ОСОБА_7 . Згодом, рішенням Бабушкінськогого районного суду м.Дніпропетровська було скасовано право власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на вищезазначену квартиру та поновлено право власності ОСОБА_6 . Проте, на даний час, ОСОБА_6 вважає, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» знову починає вчиняти незаконні дії щодо відібрання її квартири. У зв`язку із виниклою загрозою заволодіння чужим майном, слідча звернулась із відповідним клопотанням до суду.

У судове засідання слідча не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Встановлено, що СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000337 від 22.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 22.06.2021 року до чергової частини ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що з 2018 року невстановлені особи шляхом обману заволоділи майном заявниці (арк.с.8). Однак із вказаного витягу не вбачається, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи саме квартирою заявниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37617292, загальною площею 228,9 кв.м., на яку слідча просить накласти арешт задля забезпечення схоронності майна та злочинного посягання.

Крім того, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності заявнику - ОСОБА_6 (арк.с.23-24).

Так, слідчим не доведено, що вказана квартира вибула із власності заявника - ОСОБА_6 , та не надано доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами вказаною квартирою.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч.1, ч.2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч.2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Проте, клопотання не містить обставин, які свідчать про можливе перетворення, зміну або знищення зазначеного у клопотанні майна.
Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявності ризиків передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання та надані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що всупереч положенням ст.173 КПК України, не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, не зазначено обставин, які свідчать про можливе перетворення, зміну або знищення зазначеного у клопотанні майна, у зв`язку із чим, клопотання є необґрунтованим та безпідставним, а тому слідчий суддя відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.110,170-173,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000337 від 22.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1