ЄУН 193/161/21 Провадження 1-кп/193/75/21
В И Р О К
іменем України

26 лютого 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000014 від 27.01.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, проживаючого з жінкою без реєстрації шлюбу, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що 23.01.2021 біля 13:30 год. ОСОБА_3 , проходячи повз територію домоволодіння АДРЕСА_3 , і, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, умисно, таємно викрав частину вхідних металевих воріт світло-блакитного кольору, розміром 150х100 см., що використовувались для входу на територію вказаного домоволодіння (хвіртка), які він зняв руками із петель, а також два металевих кутка довжиною 1,5 метра, розміром 5х2 см. кожен, що знаходилися поруч з вхідними воротами, які належали потерпілому ОСОБА_5 .
Після чого ОСОБА_3 викрадені металеві речі завантажив на мотоцикл та перевіз за місцем свого проживання, які планував здати за ціною металобрухту, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків, які згідно висновку судово-товарознавчої екпертизи №381/21 від 02.02.2021, складають у розмірі 517,04 гривень, та які в ході досудового розслідування відшкодовані потерпілому повністю шляхом повернення викраденого майна.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаному криміанльному правопорушенні визнав повністю, пояснив, що 23.01.2021 біля 13:30 год. він проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де помітив вхідну металеву хвіртку, що являлася частиною металевих воріт світло-блакитного кольору, яку вирішив викрасти. Реалізуючи даний злочинний намір, він переконався у відсутності сторонніх осіб, зняв руками з петель дану частину вхідних металевих воріт, розміром 150х100 см., а також два металевих кутка довжиною 1,5 метра, які завантажив на свій мотоцикл і перевіз їх за місцем свого проживання. Дані металеві вироби він планував здати за ціною металобрухту. Через кілька днів до нього приїхали працівники поліції, яким він видав добровільно викрадене майно. Щиро розкаявся у вчиненому. Наголосив, що він попросив вибачення у потерпілого та допоміг йому встановити назад викрадену хвіртку.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що повернувшись на прикінці січня 2021 до тимчасового місця свого проживання, по АДРЕСА_3 , виявив факт викрадення металевих воріт та двох металевих кутків, через що він відразу звернувся до поліції. Через кілька днів працівники поліції йому повернули викрадене майно, а сам обвинувачений допоміг встановити ворота (хвіртку) на їх попереднє місце. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 він не має, підтвердив, що останній справді попросив у нього пробачення.
Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Сукупність зазначених доказів вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу вилучив майно потерпілого ОСОБА_5 вартістю 517,04 грн., яким розпорядився як власним, чим вчинив кримінальне правопорушення (проступок) і підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив кримінальний проступок.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, не працює, стан його здоров`я, його соціально - психологічні риси, який проживає спільно з жінкою без реєстрації шлюбу, за місцем проживання характеризується добре, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченомуОСОБА_3 , враховуючи вчинення ним кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суму заданих цим проступком збитків, зважаючи на те, що останній ніде не працює та має на утриманні співмешканку, яка перебуває у стані вагітності, за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити йому основне покарання у виді обмеженняволі.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, повністю відшкодував завдані збитки, критично ставится до вчиненого проступку, вперше вчинив кримінальне правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_3 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік і 02 (два) місяці.
На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази: металеву частину вхідних воріт світло-блакитного кольору, розміром 150х100 см. та два металевих кутка, довжиною 1,5 метра, розміром 5х2 см. кожен, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як законному власнику.
Матеріали кримінального провадження № 0000014 від 27.01.2021 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/161/21 (провадження №1-кп/193/75/21).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1