У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.04.2021 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 відмічає, що сплинув значний проміжок часу, протягом якого ОСОБА_7 знаходиться під вартою (три роки), у зв`язку з чим, судом має бути розглянута можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу. Розмір застави є завищеним та носить карний характер.
Відмічає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є абсолютно ідентичне попередньому. Кожного разу, як підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , зазначається тяжкість пред`явленого обвинувачення, можливість впливу на свідків, проте свідки вже неодноразово надавали показання на досудовому слідстві. Однак у зв`язку із частою зміною складу суду, а також передачею зазначеної справи з одного суду до іншого, слухання кримінального провадження розпочиналося з початку.
Вважає, що посилання суду на тяжкість покарання є формальним та таким, що не підтверджується документально, а тому не заслуговує на увагу.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 має батьків (а саме мати, оскільки брат та батько помер після початку слухання справи в суді), одружений, отже має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та має будинок, хворіє, за станом здоров`я має групу інвалідності.
Стверджує, що характеристика, долучена слідчим, за своїм змістом суперечить сама собі, оскільки начальник СП Інгульського ВП вказує, що ОСОБА_5 до Інгульського ВП ніколи не доставлявся, на обліку не перебуває, однак надає відносно особи ОСОБА_8 негативну характеристику.
На думку апелянта, провокація на неодноразову кількість закупок і призвела до кваліфікації за ч. 2 ст. 307 КК України, а не за ч. 1 ст. 307 КК України, що в свою чергу, вплинуло на тяжкість злочину, що інкримінується ОСОБА_5 , та на розмір застави.
Вважає, що розмір застави не обґрунтований, майновий стан та можливість внесення ОСОБА_5 такої суми не досліджено. ОСОБА_5 не володіє ніяким майном, транспортного засобу у власності не перебуває, банківських вкладів немає.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000657, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 - за ч. 3 ст. 307 КК України.
До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Клопотання мотивоване наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 17.03.2021 р., а до вказаного часу розглянути вказане кримінальне провадження не можливо, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачених переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку ніхто із учасників не виявив бажання про розгляд апеляційної скарги за їх участі, крім того, від прокурора надійшло клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги без його участі, у зв`язку з чим, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційних скарг за відсутністю сторін кримінального провадження.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000657, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 - за ч. 3 ст. 307 КК України, постановлено ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (в складі організованої групи протягом періоду з липня 2017 року по лютий 2018 року вчинив близько 10 епізодів особливо тяжкого злочину), раніше судимий, не працював, офіційного джерела доходів не мав. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
Враховуючи наведене, твердження апелянта стосовно відсутності зазначених ризиків є безпідставними.
З урахуванням тяжкості злочину та наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_12 , про що просить апелянт.

Посилання на певні дані, що характеризують особу обвинуваченого, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали, оскільки не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, кваліфікація діяння на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.
Зазначення в апеляційній скарзі про тривалість судового розгляду не може бути взятим до уваги, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, протягом судового розгляду в суді першої інстанції оголошено обвинувальний акт, допитано свідків.
Разом з тим, апеляційна скарга не містить доводів про безпідставність відкладення судом справи та навмисне затягування розгляду кримінального провадження.

Що стосується доводів апелянта про необґрунтованість розміру застави, визначеного ОСОБА_5 , то судом першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора розмір застави не визначався, а з урахуванням положень КПК України про можливість оскарження в апеляційному порядку під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті лише ухвал суду про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою або зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, апеляційна скарга в цій частині розгляду не підлягає.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які зазначені в апеляційній скарзі, та які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ ______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3