Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5316/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна в межах кримінального провадження №0002289, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , подане в межах кримінального провадження №0002289, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, про арешт земельної ділянки з кадастровим номером :91:427:0069 та об`єкту незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали вказаного кримінального провадження, в ході досудового розслідування якого встановлено, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами замовників та підрядників будівництва, проектувальників, експертних організацій та інших юридичних осіб приватного права, зловживаючи повноваженнями, вчиняють незаконні дії щодо будівництва та реконструкції об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , з порушенням вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, будівельних норм, стандартів, правил, містобудівного законодавства, що призводить до хаотичної забудови всупереч затвердженого генерального плану та спричиняє тяжкі наслідки державним та громадським інтересам.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що земельна ділянка з кадастровим номером :91:427:0069 має цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння і випасання худоби та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , який набув її відповідно до договору купівлі-продажу від 12 липня 2018 року .

За результатами огляду, проведеного 14 жовтня 2020 року, з`ясовано, що за вказаною адресою викопано котлован, залито сваї та споруджено конструкцію, яка на даний час не закінчена та налічує один поверх.

Водночас, відповідно до відповіді Департаменту ДАБК від 09 грудня 2020 року, зазначений орган не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за цією адресою.

Власником земельної ділянки дозвільних та декларативних документів по будівництву на земельній ділянці органу досудового розслідування не надано.

Вказана земельна ділянки та об`єкт незавершеного будівництва на ній визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор просить накласти арешт на вказані об`єкти з метою забезпечення речових доказів, заборонивши розпоряджатися та використовувати майно до постановлення у кримінальному провадженні остаточного рішення.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити із наведених у ньому підстав.

Адвокат ОСОБА_3 , яка представляє інтереси власника майна, щодо якого подане клопотання, проти задоволення клопотання заперечила з підстав його необґрунтованості та просила суд відмовити у задоволенні поданого клопотання.

Заслухавши учасників справи, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Арешт майна є одним заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду (ч.2 ст.131, ч.1 ст.132 КПК України).

За приписами ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч.1 ст.170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.170 КПК України).

Метою арешту, згідно з положеннями ч.2 ст.170 КПК України, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст.170 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Прокурором клопотання мотивовано необхідністю збереження речових доказів.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.1 ст.170 КПК України).

Статтею 98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із наданої прокурором постанови слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 09 грудня 2020 року, винесеної в межах кримінального провадження №0002289 від 08 липня 2020 року, земельну ділянку з кадастровим номером :91:427:0069 та об`єкт незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Однак, як встановлено слідчим суддею, зазначена постанова не містить посилання на жодну ознаку, визначену ст.98 КПК України, як на підставу визнання вказаного майна речовим доказом.

Крім того, внаслідок неконкретизованості фабули кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, що міститься в клопотанні прокурора та доданому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя позбавлений також можливості самостійно оцінити відповідність майна ознакам речового доказу, визначеним ст.98 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що у клопотанні не порушується питання законності набуття прав на зазначену земельну ділянку чи її набуття внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Фактично доводи клопотання зводяться до констатації факту здійснення будівництва на вказаній земельній ділянці з порушенням вимог містобудівного законодавства.

Слідчий суддя звертає увагу, що протидія незаконному будівництву не входить до завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, за винятком розслідування кримінальних проваджень щодо конкретних суспільно-небезпечних діянь, які містять ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що прокурором не доведено підстав для арешту майна, врахувавши приписи ч.3 ст.132 КПК України слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 98, 131,132, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна в межах кримінального провадження №0002289, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1