Провадження: № 1-кп/484/211/21
Справа: № 484/95/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Веселинове Миколаївської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, військовослужбовця контрактної служби старшого надвірника 1 артилерійського взводу 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізиону військової частини НОМЕР_1 у выйськовому звані "старший матрос", не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , згідно обвинувального акту раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 року ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 144-РС від 01.08.2018 року старшого матроса ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 2 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 191-РС від 01.08.2018 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 177-РС від 26.09.2019 року ОСОБА_3 призначено на посаду старшого навідника 1 артилерійського взводу 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зараахування до списків особового складу військової частини (військовгго навчального закладу, установи тощо). Відтак, 01.08.2018 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу вказаної частини , останній набув статусу військовослужбовця .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває і до цього часу.

Згідно положень п.п. 1,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи переви, встановлені розпорядником (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_3 достеменно було відомо , і до часу самовільного залишення військової частини, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший матрос ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

26.10.2020 року о 08.00год. старший матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем вйськової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 1 артилерійського взводу 4 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст.ст. 9,11, 49 , 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил україни, п. 1,3 ч.4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та перебував за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням бов`язків з військової служби до 09.00 год. 22.12.2020 року.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідуванння кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, просить не призначати йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, добровільність його позиції не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідо до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкрімінуємого йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, раніше не судимий, характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Саме таке покарання відповідатиме закладеним в теорії кримінального права принципам справедливості та невідворотності покарання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1,2, ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: