печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №00000031,

ВСТАНОВИВ:
25.06.2020 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №00000031.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання, оскільки вилучені кошти належать ОСОБА_6 , які були набуті законним шляхом, та є залишком набутого матеріального ресурсу з продажу земельних ділянок, окрім цього, адвокат зазначив, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні немає жодного статусу, підозра йому не вручалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 16.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 25 ч. 3 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Чернівецької і Івано-Франківської областей діє організована група, яка займається незаконним виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, ввезенням в Україну з метою використання при продажу товарів, збутом підроблених марок акцизного податку та голографічних захисних елементів і незаконним виготовленням, зберіганням, збутом, транспортуванням з метою збуту підакцизних товарів, а також незаконним виготовленням підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є «наглядачем» за діяльністю ДП «Залучанський спиртовий завод» () та особисто, або через свою довірену особу старшого зміни охорони зазначеного спиртзаводу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , контролює розкрадання продукції з цехів спиртзаводу розташованих у селах Долішнє Залуччя та Підгайчики Снятинського району Івано-Франківської області і організовує подальший збут спирту.

Установлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та іншими, не встановленими на теперішній час особами, збувають фальсифіковану алкогольну продукцію, підроблені марки акцизного податку та голографічні захисні елементи і спирт представникам двох злочинних угрупувань.

Так, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та його син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , купують не облікований спирт у ОСОБА_7 та його спільників, накопичують спирт з метою виготовлення фальсифікованої алкогольної продукції та подальшого продажу за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , купує не облікований спирт у ОСОБА_7 та його спільників і виготовляє фальсифіковану алкогольну продукцію з метою її подальшого продажу за адресою: АДРЕСА_4 . Окрім зазначеного, ОСОБА_6 є оптовим постачальником ОСОБА_7 та його спільникам тари для виготовлення фальсифікованих алкогольних напоїв.

Вищевикладене підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відповідями оперативних працівників Департаменту внутрішньої безпеки НП України на доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку в житлових та не житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

23.06.2020 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва проведено обшук в житлових та не житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . В ході вказаного обшуку вилучено майно, у тому числі таке, що не передбачене ухвалою суду про надання дозволу на проведення обшуку, зокрема:

1. Банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ;

2. Мобільний телефон марки «Samsung S7» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з двома сім-картами;

3. Грошові кошти в сумі 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) євро та 5 400 (п`ять тисяч чотириста) доларів США з наступними серійними номерами:грошова купюра номіналом 200 євро серії НОМЕР_4 ;грошові купюри номіналом 100 євро з серійними номерами: VA, НОМЕР_5 , XI, НОМЕР_6 ; грошові купюри номіналом 50 євро з серійними номерами: SC, WBRC, SG, VO, X1, S1, X3, S5, S6, R4, Z5, S2, X4, S2, S5, Z7, S2, VA, SC, MD, RC, ZC, U, UC, SA, UD, X9, S2, S4, S8, S2, RB,UA, X1, VA, RB, ZC, BC, EB, UB, UC, UC, PBZC, WA, WA, WA, RA, RC, RA, WA;грошові купюри номіналом 100 доларів США з серійними номерами: LB00557437P, LB74683130L, LJ62993805B, LL93897672G, ML76088578C, ML40044394C, 22207266B, MF37366325F, LL03209860D, MB80333305D, MB09682984P, LE41256619A, MB25928249P, LJ80976991A, LC16667142D, JK22307637A, LK88107187D, MF83307997E, MF83307976E, LF18164377J, FE24997185A, MD27053955B, KK46939284C, HJ55520978A, MK62649282C, KB60135643D, HB26942009H, AB11377552N, ML46707978F, KA31065957A, KF61812811A, KG92088873A, KB68539680G, HB30238653H, KL12879204D, KB34645578P, HB16764379M, HB16764379M, KA36464636A, HA07307116B, AB24417167Q, FG70346716A, KD90807688A, AB02422747V, HJ12040480A, KD90807693A, KB46426027C, HK85720737B, HD63362775A, KE54084662A; грошові купюри номіналом 50 доларів США з серійними номерами: ML20445082B, MB00104581D, MK71345718A, AK48102434A, MB60739972C, B12088246A, CF53683981L, MJ02879068A, RF14317859S, AN56134555A.

Цього ж дня вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вищевказане тимчасово вилучене майно має значення для подальшого досудового розслідування кримінального провадження та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

З метою запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність в арешті майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Окрім цього, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши позицію учасників процесу, слідчий суддя, бере до уваги позицію Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року зазначає: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна».

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором в судовому засіданні не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та необхідності у застосуванні заходу забезпечення як арешт майна.

Твердження прокурора, що у разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може призвести до втрати доказів по кримінальному провадженню, носить у собі абстрактний та неконкретизований характер, що не має під собою доказового обґрунтування, оскільки вилучене майно не співвідноситься з кримінальним провадженням.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що представником власника майна в судовому засіданні було доведено суду законність походження коштів, а саме: надано суду договори купівлі продажу земельних ділянок та квитанції, які підтверджують перерахування коштів на рахунки ОСОБА_6 , а протилежного стороною обвинувачення не було спростовано.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що клопотання прокурора є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №00000031 відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1