КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 квітня 2021 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрювана ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року, відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Абакан, Красноярського краю, Російської Федерації, громадянки України, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , продовжено підозрюваній ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 травня 2021 року включно, з визначенням застави в розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22 700 000 гривень, та покладено процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого або застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 із носінням електронного засобу контролю.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки підозра, повідомлена ОСОБА_5 є необґрунтованою, а кваліфікація її дій за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України, - невірною. Окрім того, органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також, захисник звертає увагу суду на дані про особу підозрюваної, яка одружена, раніше не судима, є інвалідом 2 групи з дитинства, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на утриманні неповнолітню дитину та сумлінно виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки, що свідчить про можливість застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Окрім того, сторона захисту вказує, що слідчим суддею визначено непомірний для підозрюваної розмір застави, зважаючи на те, що вона на даний час не має самостійного джерела доходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11 листопада 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002688, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України.
27 листопада 2018 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Того ж дня, відповідно до вимог п. 1 ст. 278, п.п. 1, 2 ст. 135 КПК України ОСОБА_5 відправлено повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки поштовим зв`язком рекомендованим цінним листом за місцем її реєстрації і проживання та за місцем реєстрації її чоловіка.
Крім цього, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0010839 від 09 грудня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
13 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало велику матеріальну шкоду, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке згідно вимог п. 1 ст. 278, п. 1 ст. 135 КПК України направлено за місцем реєстрації та проживання останньої.
15 листопада 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0010839.
09 червня 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва внесено клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, щодо надання дозволу на її затримання з метою її приводу.
28 вересня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді вказаного районного суду від 09 червня 2020 року підозрювану ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 191 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 15 766 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 33 140 132 гривень.
09 жовтня 2020 року матеріали кримінальних проваджень №№ 0010839 та 0002688 об`єднано в одне провадження під № 0002688.
Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 від 02 листопада 2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року підозрюваній ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 23 січня 2021 року, та визначено заставу у розмірі 12000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2021 року продовжено підозрюваній ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 12 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
11 березня 2021 року слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 12 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 25 224 000 гривень, та покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року клопотання задоволено частково.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, яким ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, враховано обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваної в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також з огляду на ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких вона підозрюється. Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування (оскільки раніше оголошувалася в розшук), знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, у яких підозрюється.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній, на даний час не зменшились та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Продовживши строк утримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив їй заставу в розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22 700 000 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, всупереч доводам апеляційної скарги.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрювану, обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких вона підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_5 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_5 , якаодружена, раніше не судима, є інвалідом 2 групи з дитинства, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на утриманні неповнолітню дитину та сумлінно виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального закону, натомість доводи захисника про які зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , продовжено підозрюваній ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 травня 2021 року включно, з визначенням застави в розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22 700 000 гривень, та покладено процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/9161/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Провадження № 11сс/824/2343/2021 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст.183 КПК