Справа № 761/3087/20
Провадження №1-кп/761/878/2021
В И Р О К
іменем України

24 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 008732 від 13 версня 2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, інваліда II групи, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2019 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Мірошниченка зі сторони прос. Перемоги у напрямку вул. Дегтярівської та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований неподалік будинку № 60 по прос. Перемоги в м. Києві.
Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, введених в дію 1 січня 2002 року, водій ОСОБА_3 проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, вчасно не зреагував та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який рухався з права наліво відносно напрямку руху автомобіля по вказаному нерегульованому пішохідному переходу та допустив на нього наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля.
Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_3 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху визначених ПДР України, пішоходу ОСОБА_5 в результаті наїзду заподіяно тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, епідуральної гематоми на рівні перелому, переломів правої скроневої, тімяної кісток, підшкірної гематоми мяких тканин на цьому рівні, садна правої тім`яної ділянки.
Згідно висновку експерта № 042-2139-2019, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_5 відносяться до тяжкого ступеню тяжкості.
Відповідно до висновку експерта 12-1/2678: «В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пункту 18.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 з моменту виходу пішохода на проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , шляхом застосування екстреного гальмування, і тим самим мав технічну можливість виконати вимоги пункту 18.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України».
Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушив п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України:
п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;
п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Вищевказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , зазначив, що 12 вересня 2019 року він зі своїми друзями, біля центрального корпусу КНЕУ вирішив перейти дорогу. Пересвідчившись в безпеці дорожньої обстановки та помітивши, що автомобіль «Hyundai Getz» тільки починав повертати в його сторону, впевнено почав рух на пішохідному переході, зробивши 3-4 кроки, останній був уже на середині дороги однак відчув удар та впав. Після дорожньо-транспортної пригоди був доставлений своїм батьком до відділення лікарні.
Крім того потерпілий зазначив, що шкода заподіяна злочином відшкодована в повній мірі, претензій до обвинуваченого не має.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, а саме те, що у вересні 2019 року близько 12 години дня, керуючи автомобілем «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Мірошниченка зі сторони пр-та. Перемоги у напрямку вул. Дегтярівської та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , передньою лівою частиною свого автомобіля. У вчиненому щиро розкаявся, пояснив, що відшкодував потерпілому матеріальну шкоду на лікування та останній до нього претензій не має, а тому просив суд не позбавляти його волі не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого, показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що провина ОСОБА_3 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України оскільки він своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального злочину, який відносяться, відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, до необережних тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом ІІ групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не прягувався.
Також судом враховується думка потерпілого, який просив суд, обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі.
У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 слід визнати його щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди потерпілому.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням всіх обставин справи, на підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Крім того, суд вбачає підстави для призначення покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом на визначений законом строк, оскільки останній являється інвалідом ІІ групи та позбавлення права на користування авто суттєво вплине на його якість життя. При цьому, суд також звертає увагу і на те, що обвинувачений не притягувався раніше до відповідальності за аналогічні правопорушення.

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- автомобіль марки «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_1 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого про залучення до кримінального провадження речового доказу від 18.09.2019 року, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у володінні ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертиз: за № 12-1/2678 від 12.11.2019 року у сумі 1570 гривень 10 копійок; № 042-2139-2019 у сумі 1974 гривні 70 копійок, загальна сума яких складає 3 544 ( три тисячі п`ятсот сорок чотири) гривні 80 копійок.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частиніможе бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1