Дата документу 30.08.2021 Справа № 554/3085/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2021року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.04.2021 на автомобіль BMWX3 д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.05.2019, виданого ТЦС № 7341 належить ОСОБА_4 , шляхом встановлення заборони користування, розпорядження, відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт з ним до скасування арешту.

Мотивує клопотання тим, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.04.2021 жодних цілей кримінального провадження не забезпечує, при цьому порушуючи право власності, унеможливлюючи вільно користуватися, розпоряджатися автомобілем, який є засобом пересування для власника, який є інвалідом.

Від адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує.

Згідно з ч. 4ст. 107 КПК України у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, та відсутність клопотань про здійснення фіксації, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду справи не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.04.2021 накладено арешт на автомобіль BMWX3 д.н.з. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.05.2019, виданого ТСЦ № 7341, належить гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення заборони користування, розпорядження, відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт з ним, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: в т.ч. тимчасовий доступ до речей і документів , тимчасове вилучення майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На сьогоднішній день вже проведено всі слідчі дії, а саме проведено слідчий експеримент з метою відтворення обставин і подій, що у свою чергу уникає необхідність проведення експертизи, а тому необхідність накладення арешту на вищевказане майно із забороною розпоряджатись ним є недоцільним.

Отже, обмеження права власності на даний час не буде відповідати завданням кримінального провадження, співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження і тому відсутні підстави для застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Таким чином, минуло більше двох місяців з моменту накладення арешту на майно, а тому застосування щодо останнього запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істині у кримінальному провадженні на момент подання клопотання відсутнє, а тому в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Суд вважає, що на даний час відпала потреба в застосуванні арешту в частині користування та розпорядження, щодо вказаних речей, а отже арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, в частині користування та розпорядження, накладений ухвалою слідчого

судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.04.2021 на автомобіль BMWX3 д.н.з. НОМЕР_1 ,що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.05.2019, виданого ТЦС № 7341 належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1