Справа № 308/2451/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 22.12.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001269 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сережнє Ужгородського району Закарпатської області, тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, без освіти, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2020 року працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: начальником сектору реагування патрульної поліції № 2 ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 ОСОБА_7 , відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.

Того ж дня, близько 11 години 30 хвилин на узбіччі дороги по вулиці Головній в смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області, через порушення пп. «б» п. 21.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», екіпаж сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області зупинив транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21144», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 .

Після зупинки транспортного засобу, поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 ОСОБА_7 попросив ОСОБА_4 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак ОСОБА_4 повідомив про відсутність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, розуміючи при цьому, що допустив порушення пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З огляду на порушення ОСОБА_4 пп. «а» п. 2.1 та пп. «б» п. 21.11 Правил дорожнього руху, поліцейський ОСОБА_7 у порядку, передбаченому абз. 1 п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, розпочав процедуру винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, тобто за порушення правил перевезення дітей.

Через деякий час, того ж дня, близько 11 години 40 хвилин, за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 10 ст. 121 КУпАП, розраховуючи на можливість невинесення ОСОБА_7 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав грошові кошти в сумі 300 гривень, а саме три купюри номіналом по 100 гривень кожна з серійними номерами «УА2175220», «МЕ1398076» та «МВ9849763», під ручку ручного гальма транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки Шкода», моделі «Рапід», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , тобто надав неправомірну вигоду службовій особі, достовірно розуміючи, що ОСОБА_7 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до ст. 222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху й накладати адміністративні стягнення.

Поза тим, вказаними діями ОСОБА_4 здійснив вплив у формі надання неправомірної вигоди на поліцейського ОСОБА_7 для невинесення останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01.02.2021 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначити останньому визначену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно з якою він надає згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши сторони, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе виним, згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів та кримінального проступку, він розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, угода не суперечить вимогам КК та КПК України, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Із змісту угоди слідує, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому діянні.

Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому, яких роз`яснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, суд призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 01 лютого 2021 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314,369,370,373,374,376,473,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 лютого 2021 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001269 від 22.12.2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 369 КК України виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази:

- носій інформації диск «KAKTUZ DVD-R 4,7 GB», який упаковано до паперового конверту та скріплено підписами учасників залишити при матеріалах кримінального провадження;

- купюру номіналом 100 гривень серії №УА2175220; купюру номіналом 100 гривень серії №МЕ1398076; купюру номіналом 100 гривень серії №МВ9849763, які поміщено до спец. пакету Національної поліції України SUD 1129897, що направлений для зберігання до РП АТ КБ «Приват Банк», м. Ужгород, вул. Швабська, 57 конфіскувати в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1