ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1147/21 Справа № 209/2474/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, підприємця ФОП « ОСОБА_10 », неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05 липня 2021 року за №0000315, про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 . Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів, тобто до 17.00 годин 02 вересня 2021 року, без визначення застави. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 11:30 год. 06.07.2021 року. Клопотання адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, або з можливістю внесення застави, залишено без задоволення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, тому існує ризик того, що обвинувачений розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд першої інстанції зазначив, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є обґрунтованим, так як на початковій стадії досудового розслідування предмети злочинного посягання, а саме знаряддя кримінального правопорушення, одяг, в якому був підозрюваний в момент вчинення злочину та інші речі, які можуть мати значення для досудового розслідування, на даний час не встановлені та не вилучені, в органу досудового розслідування є упевненість, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 буде мати можливість знищити такі речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказане побоювання є обґрунтованим в силу того, що особа з місця вчинення злочину зник та переховувався від органів досудового розслідування, а це свідчить про те, що він не хотів бути викритим у вчинені злочину. Ризик перешкоджати у кримінальному провадженні іншим чином є обґрунтованим, так як перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 буде мати реальну можливість підшукання свідків для створення алібі, чим буде вчиняти перешкоди у вказаному кримінальному провадженні.
Відмовляючи у задоволені клопотання, захисників, адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 про застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та таким чином, забезпечить досягнення мети застосування такого запобіжного заходу.

- захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 07.07.2021 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави скасувати. Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05 липня 2021 року за № 0000315, про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення. Застосувати до ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала є незаконною, та підлягає скасуванню.
Вказує на те, що аналізом оскаржуваного рішення з`ясовано, що в основу висновків слідчого судді про наявність ризиків, покладено кілька позицій ЄСПЛ, щодо чинників за якими така наявність оцінюється. При цьому, поряд з наведенням цих характеристик, і чинників, суддею не зазначено жодного ґрунтовного доводу, та/або факту з фактичних обставин, на підтвердження існування хоча б одного з них у даному конкретному випадку.
Сторона захисту вважає неприпустимим і вочевидь недостатнім, більше того протиправним, обґрунтування суддею наявності ризику переховування від органу досудового розслідування, лише суб`єктивним висновком про існування певної ймовірності з огляду на начебто розуміння підозрюваним тяжкість можливого покарання. До того ж суддею приведено у рішенні вид покарання, що не відповідає інкримінованій кваліфікації. Будь-яких інших доводів, фактів, доказів, з цього питання, суддею не наведено. Самим же судом наведено кілька позицій ЄСПЛ, щодо чинників якими слід керуватися, при вирішенні зазначеного питання, і на ряду з тим абсолютною мірою проігноровано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а саме наявність у підозрюваного дружини, неповнолітньої доньки, характеристику особи підозрюваного, а саме відсутність судимостей, притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, відсутність доказів його причетності до антисоціальних та маргінальних угруповань, постійного місця проживання.
Апелянт вважає неприпустимим і вочевидь недостатнім, більше того протиправним, обґрунтування суддею наявності ризику спотворення будь-яких речей чи документів, які мають значення у справі, лише декларуванням не встановлення на теперішній час усіх таких значущих предметів та початковою стадією досудового розслідування, адже судом проігноровано факт проведення кількох обшуків та оглядів, зокрема на місці події, в автомобілі та за місцем затримання підозрюваного, вочевидь з метою виявлення та вилучення таких речей і предметів, і досягнення тим самим мети проведення таких дій, і, відповідно до клопотання сторони обвинувачення надало достатніх підстав для затримання підозрюваного. Судом не приведено конкретних або хоча б ймовірних речей та документів, які мають значення, будучи до цього часу невстановленими та не вилученими. Крім того, чинне законодавства не встановлює диференціації питання обрання мір запобіжного заходу виходячи зі стадії досудового розслідування. Оцінка дій підозрюваного, що виразилася у залишенні місця пригоди, як спроба ухилитися від органів досудового розслідування є суб`єктивною, судом не враховано добровільне, за власної ініціативи підкорення вимогам працівників правоохоронних органів.
Зазначає про неприпустимим обґрунтування ризику перешкоджати іншим чином в контексті намагання створення алібі у разі перебування на свободі, адже, з урахуванням фактичних обставин події, відсутності саме очевидців події, наявності вилученого відеозапису частини подій, таке твердження суду є щонайменше не зрозумілим, тим більше не об`єктивним. При цьому судом не наведено жодного ґрунтовного доводу з фактичних обставин, на підтвердження існування та обґрунтування такого ризику.
Ні клопотання прокурора ні оскаржуване судове рішення не містять жодних доводів, тим більше зрозумілих та об`єктивних, в обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України в конкретному даному випадку.
Звертає увагу на те, що оскаржуване судове рішення не містить жодних доводів, тим більше зрозумілих та об`єктивних, в обґрунтування використання судом права невизначення застави в конкретному випадку.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, яка вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_12 знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , слідчий суддя допустив порушення вимог КПК України при визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків у разі її внесення.
Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Обираючи ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 17:00 години 02 вересня 2021 року включно, слідчий суддя повинен був в ухвалі визначити підозрюваному у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України обґрунтований розмір застави, а також зазначити які з передбачених статтею 194 цього Кодексу обов`язки будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05 липня 2021 року за №0000315 щодо ОСОБА_7 задовольнити частково та визначити заставу з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
При вирішенні питання, щодо визначення застави підозрюваному ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції бере до уваги похилий вік підозрюваного, а також заяви потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Апеляційний суд, визначаючи розмір застави, бере до уваги обставини, встановлені ст.ст.177,178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 слід визначити заставу в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 356 850 гривень у національній грошовій одиниці.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05 липня 2021 року за №0000315, про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 години 00 хвилин 02 вересня 2021 року.
Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 356850 ( триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.
У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4