Справа № 308/3632/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/149/21, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 03. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 26. 05. 2021 включно без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , будучи засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів до позбавлення волі, та відбуваючи покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань» №9, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А, з метою особистого незаконного збагачення, діючи умисно, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, здійснюючи злочинний вплив на території вказаної установи та за її межами, організував вчинення вимагання грошових коштів в сумі 200 000 грн. у громадянина ОСОБА_10 (анкетні відомості щодо якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо учасника кримінального провадження). Так, в другій декаді березня 2021 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23. 03. 2021, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння майном ОСОБА_10 , шляхом пред`явлення останньому протиправної вимоги передачі грошових коштів в сумі 200 000 грн. за неіснуючий борг.
Для реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер свої дій і те, що реалізувати даний злочинний намір він особисто не може, так як перебуває у ДУ «Закарпатська УПВ» №9, а тому використовуючи свій злочинний вплив, через мобільний зв`язок залучив до попередньої злочинної змови, як безпосереднього виконавця злочину, раніше судимого ОСОБА_11
-2-
В свою чергу, ОСОБА_11 , діючи за дорученням організатора ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що для реалізації злочинного наміру, спрямованого на протиправне заволодіння у ОСОБА_10 грошовими коштами, поєднане із застосуванням насильства до потерпілого, а також з метою подолання можливого фізичного опору зі сторони останнього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 год. 50 хв. 23. 03. 2021, підшукав як виконавців злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , до відома яких довів злочинний умисел організатора ОСОБА_9 , а також погодив із ними злочинні ролі.
Після чого, 23. 03. 2021 о 19 год. 50 хв., для реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_12 на автомобілі марки «Мерседес Бенц Віто» державний номерний знак НОМЕР_1 під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_13 , на виконання відведеної йому злочинної ролі, за вказівкою ОСОБА_11 , із номера мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував потерпілому ОСОБА_10 та наказав йому вийти на вулицю.
Побачивши, що потерпілий ОСОБА_10 вийшов у двір будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , підійшли до потерпілого та, обступивши його, таким чином позбавивши його можливості втекти та, здійснюючи психологічний тиск на останнього. Після чого ОСОБА_11 , діючи на виконання відведеної йому злочинної ролі в попередній змові пред`явив потерпілому ОСОБА_10 протиправну вимогу передати йому 200 000 грн. в якості «общаку» за нібито реалізацію ювелірних виробів, які були надані потерпілому невстановленою особою, при цьому висловлюючись, що він діє від імені «смотрящого» ОСОБА_9 .
На висловлену ОСОБА_11 протиправну вимогу передачі грошових коштів, потерпілий ОСОБА_10 відповів неможливість передачі грошових коштів в сумі 200 000 грн. у зв`язку із їх відсутністю. ОСОБА_11 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно наніс декілька ударів руками в область обличчя потерпілого ОСОБА_10 , при цьому погрожуючи вбивством останньому. В цей час, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 знаходились поруч і словесно погрожувати потерпілому, здійснюючи таким чином психологічний тиск на останнього.
Після чого, з метою залякування потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_6 із свого мобільного телефону зателефонував організатору ОСОБА_9 та передав телефон потерпілому, де вході розмови із останнім ОСОБА_9 , діючи умисно з корисливих мотивів, як організатор злочину, видаючи себе за кримінального авторитета «смотрящого» на території ДУ «Закарпатська УВП» №9, підтвердив потерпілому, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 діють за його вказівкою, і він потерпілий повинен їм передати для «общака» грошові кошти в сумі 200 000 грн. В цей час, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_11 , знаходячись біля потерпілого стали наносити йому удари руками по різним частинам тіла, при цьому висловлюючи погрози вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень в разі не передачі їм частини грошових коштів в сумі 2000 доларів США до понеділка тобто до 29. 03. 2021, як наслідок завдали потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді синця акулової ділянки злів, та синця грудної клітки в ділянці грудини, забою грудної клітки зліва, закритої черепно-мозкової травми (ЗЧМТ), струсу головного мозку», які відповідно до п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В подальшому, цього ж дня 23. 03. 2021 о 20 год. 19 хв., ОСОБА_11 реалізуючи спільні із організатором злочину ОСОБА_9 злочинні наміри, спрямовані на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , з метою отримання засобів для подальшого вчинення злочину зателефонував своєму знайомому, раніше судимому ОСОБА_14 , якого залучив як пособника до вчинення злочину та розповів йому про пред`явлення протиправної вимоги ОСОБА_10 передачі грошових коштів на «общак».

-3-

Не зупиняючись на цьому, 29. 03. 2021 приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_11 із ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , з метою протиправного заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , шляхом їх вимагання залучили до попередньої змови як пособника ОСОБА_14 , який на виконання відведеної йому злочинної ролі пособника, будучи усвідомленим про справжність злочинних намірів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , на вул. Собранецькій в м. Ужгороді, надав орендований ним автомобіль марки «Мерседес ДЖЛ» державний номерний знак НОМЕР_3 , учасникам попередньої змови для забезпечення можливої втечі з місця передачі грошових коштів, при цьому сам пересів на пасажирське сидіння та спільно із іншими учасниками попрямували за місцем проживання потерпілого, що за адресою АДРЕСА_3 .
В подальшому, 29. 03. 2021 о 15 год. 15 хв., ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 на орендованому останнім автомобілі марки «Мерседес ДЖЛ» державний номерний знак НОМЕР_3 , під`їхавши до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підійшли до потерпілого ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_14 залишились біля автомобіля спостерігати, для запобігання фізичного опору зі сторони потерпілого, де потерпілий ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 55 000 грн. в рамках контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, при цьому ОСОБА_11 , отримавши від потерпілого частину грошових коштів, перерахувавши їх, повторно висловив вимогу передати йому іншу частину в сумі 44 000 грн. до кінця березня 2021 року.
В цей час, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 були викриті працівниками поліції та під час затримання стали тікати в напрямку вул. Тельмана в м. Ужгороді, де були затримані в порядку ст. 208 КПК України.
За вказаних обставин, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна, а також наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчим констатовано, що у кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення необхідних судових експертиз, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_6 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення, тому особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_6 , існуванням заявлених ризиків і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не знаходить. Водночас слідчий суддя врахував, що підозрюваний учинив злочин із застосуванням насильства і тому не визначив розміру застави.

-4-

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 31. 03. 2021 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. На його думку, слідчий суддя взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання та проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає також, що слідчим суддею залишено поза увагою характеризуючи дані про особу підозрюваного, оскільки останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає разом з дідусем та бабусею, яким необхідний постійний догляд та допомога у зв`язку з наявністю в них ряду захворювань, що спростовує твердження слідчого і прокурора про можливу неналежну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 . Окрім того захисник вказує на те, що додані до клопотання докази не вказують зі всією очевидністю на те, що ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , у зв`язку з чим органом досудового розслідування не в повній мірі було визначено ступінь вини кожного зі співучасників у вчиненні кримінального правопорушення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив таку задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176,177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримано не в повному обсязі.
-5-

Як вбачається з ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 23. 03. 2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
29. 03. 2021 ОСОБА_6 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України та 30. 01. 2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 31. 03. 2021 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою до 26. 05. 2021 без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані стороною кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного у клопотанні злочину.
Вказаний висновок підтверджується матеріалами за клопотанням, у тому числі, протоколом прийняття заяви у ОСОБА_10 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення від 23. 03. 2021; показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними під час досудового розслідування; протоколами пред`явлення осіб для впізнання по фотознімках від 29. 03. 2021, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 як осіб які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; протоколами про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 24. 03. 2021 та 29. 03. 2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у виді спеціального слідчого експерименту від 29. 03. 2021; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 29. 03. 2021; протоколами огляду місця події від 29. 03. 2021; протоколом затримання ОСОБА_6 від 29. 03. 2021 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, на підставі яких 30. 03. 2021 слідчий повідомив ОСОБА_6 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України кримінального правопорушення, копія якого цього ж дня йому вручена.
Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21. 04. 2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30. 08. 1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення.

-6-

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які вказується в клопотанні, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 із метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкодати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Указаний висновок ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах, які приєднані до клопотання, узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим. На переконання апеляційного суду фактом доведення вказаних ризиків є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна, а також фактичні обставини, спосіб та характер вчинених діянь.
Тому доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 про те, що всі наведені в клопотанні ризики ґрунтуються лише на припущеннях слідчого та прокурора, а докази таких ризиків відсутні в клопотанні, апеляційний суд визнає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи й відхиляє їх.
Одночасно, колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.
При цьому зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що в обґрунтування висновку про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі послався лише на фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер вчинених діянь, зокрема те, що такі вчинені із застосуванням насильства, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не зазначивши на які саме дані слідчий та прокурор посилалися в обґрунтування доводів про взяття підозрюваного ОСОБА_6 під варту.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

-7-

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненного підозрюваним кримінального правопорушення.
Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на дані, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, поклавши в основу взяття ОСОБА_6 під варту формальні положення, викладені в КПК України, зокрема про тяжкість кримінального правопорушення, можливість переховування від органу досудового розслідування, суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, спроб знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення, вчинення іншого кримінального правопорушення, не врахував характеризуючі дані про його особу підозрюваного, зокрема, наявність постійного місця проживання, утриманців похилого віку, які потребують сторонньої допомоги і піклування, позитивну характеристику, відсутність судимостей, молодий вік останнього.
На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні слідчим доводи про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни їх показань на свою користь та уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення,з якими погодився слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 впродовж досудового розслідування.

Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає і апеляційному суду не надано.
При цьому колегія суддів приймає до уваги наявні в матеріалах судового провадження медичну довідку №235/5 від 31. 03. 2021, згідно якої у ОСОБА_6 встановлено діагноз вегето-судинна дистонія по змішаному типу, синдром пролапсу мітрального клапана ІІ ступеня, а також наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми з неврологічною симптоматикою.
Тому, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні
-8-
якого підозрюється ОСОБА_6 . При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26. 06. 2014, Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").
Враховуючи вищенаведені обставини встановлені колегією суддів, та недоведеність стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також те, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів вважає висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою таким, що не відповідає положенням ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та міру покарання, яка загрожує останньому у разі доведення його вини, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується виключно позитивно, його вік, стан здоров`я, наявність на утриманні осіб похилого віку, що вказує на стійкість соціальних зв`язків, а також враховуючи обсяг і характер слідчих дій, які необхідно виконати до завершення досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки клопотання не містить доказів виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.
Разом із тим, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру 30. 03. 2021 , у зв`язку з чим, строк дії ухвали про застосування щодо нього забіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно встановити до 26. 05. 2021.

-9-

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували доводи клопотання про необхідність тримання підозрюваного під вартою; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 03. 2021 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26. 05. 2021, включно без визначення розміру застави, - скасувати.
Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_5 .
Встановити строк дії ухвали до 26. 05.2021.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першої вимогою; не відлучатися з населеного пункту: АДРЕСА_5 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 . ОСОБА_14 , потерпілим ОСОБА_10 ; здати и на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.
Підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з-під варти та негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_5 .
Копію ухвали для відома та виконання надіслати начальнику СІЗО № 9 ДДВП України в Закарпатській області та начальнику Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: