Справа № 466/2668/21
У Х В А Л А

іменем України
«02» квітня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області,

у с т а н о в и в:

29 березня 2021 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.

В обгрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зіслався на те, що ним здійснюється представництво інтересів ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002556, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, що перебуває в провадженні відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кодексом строк.

На даний момент, у нього є підстави вважати, що слідчим відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні здійснюється неефективно, не проводиться всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, не проводяться слідчі дії в межах розумних строків, що є свідченням бездіяльності слідчого та вбачається з наступного.

Так, дане кримінальне провадження здійснюється за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 нібито ОСОБА_4 22 листопада 2009 року по вул. Г.Мазепи,19 у м. Львові.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №2 для проведення додаткового розслідування.

При цьому, судом в постанові від 09 березня 2016 року зазначено, що «в ході проведення додаткового розслідування слід перевірити можливих очевидців злочину та осіб, причетних до скоєння злочину, із врахуванням встановлених обставин провести повторні експертизи щодо речових доказів, повторно провести впізнання, здійснити інші слідчі дії, необхідність яких виникне в ході додаткового розслідування для з`ясування дійсних обставин вчинення злочину».

17 червня 2016 року по даній справі внесено відомості до ЄРДР за №0002556, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Однак, з часу внесення відомостей до ЄРДР, тобто впродовж 4 років та 9 місяців стороною обвинувачення не забезпечено проведення швидкого та повного встановлення обставин даного кримінального провадження. Так, в період з 17 червня 2016 року до вересня 2019 року слідчим не було проведено жодної слідчої (розшукової) або іншої процесуальної дії. Зокрема, його підзахисний ОСОБА_4 жодного разу не викликався до органу досудового розслідування для дачі пояснень або участі в проведенні слідчих дій. Також не викликались на допит жодні із відомих свідків.

У зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про стан досудового розслідування, стороною захисту було подано клопотання про надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З листа-відповіді Львівської місцевої прокуратури №2 від 22 серпня 2019 року вбачається, що «з моменту початку досудового розслідування, прокурором відповідно до вимог ст. 36 КПК України слідчому неодноразово надавалися вказівки у письмовій формі щодо необхідності проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які зазначені в постанові суду. Стан досудового розслідування систематично заслуховувався на оперативних нарадах у керівника Львівської місцевої прокуратури №2, за наслідками проведення яких керівництву СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області та слідчому наголошувалось на необхідності активізації досудового розслідування та виконанні вказівок прокурора».

З матеріалів кримінального провадження видно, що 21 серпня 2019 року прокурором вкотре було надано вказівки у даному кримінальному провадженні, з яких виконана тільки мізерна кількість. При цьому, в Єдиному державному реєстрі судових рішень стороною захисту не відстежено жодної ухвали, пов`язаної з даною кримінальною справою.

Зазначає, що з травня 2020 року його підзахисного ОСОБА_4 не було повідомлено про проведення будь-яких слідчих (розшукових) або інших процесуальних дій.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2020 року у справі «Тесля та інші проти України» (заява №51477/19) встановлено порушення державою Україною положення п.1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо ОСОБА_4 , а саме надмірну тривалість кримінальних проваджень та відсутність в національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту у зв`язку з цим.

Однак, незважаючи на наявність рішення ЄСПЛ, у даному кримінальному провадженні надалі не дотримуються вимоги КПК України та Конвенції щодо розумних строків.

Вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на те, що ОСОБА_4 перебуває в статусі свідка, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 року кримінальну справу саме по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України повернуто для проведення додаткового розслідування. Відтак, ОСОБА_4 фактично перебуває в статусі обвинуваченого з 2009 року, що в загальному становить понад 11 років.

Приписами ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ході первинного розслідування даної справи органом досудового розслідування було допущено численні порушення кримінального процесуального законодавства та міжнародних нормативно-правових актів, що було встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2014 року та постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 року.

Зокрема, судами було встановлено, що «органом досудового слідства в основу пред`явленого обвинувачення покладено викривальні показання свідків, отримані шляхом насильства, погроз та інших незаконних заходів, протоколи слідчих дій, зокрема, впізнання, проведених без дотримання вимог КПК України 1960 р. Ці та наведені вище обставини дають підстави для висновку про те, що органом досудового слідства вживалися заходи для фіксування обставин, що викривають обвинуваченого, в той же час не досліджувалися та не перевірялися обставини, що виправдовують обвинуваченого, не перевірено можливу причетність до злочину інших осіб, не встановлено чітко мотив та мету скоєння даного злочину».

Крім цього, в своїй скарзі на бездіяльність слідчого адвокат ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, знаходиться кримінальне провадження №0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. Дане кримінальне провадження здійснюється за фактом нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в період 01-02 грудня 2009 року, коли він перебував в приміщенні Шевченківського РВ ГУ МВС України у Львівській області.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №129 від 15 травня 2015 року, яким зафіксовано тілесні ушкодження ОСОБА_4 , такі тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в період 01-02 грудня 2009 року. Синці та садна відносяться до легкого тілесного ушкодження. Враховуючи дані матеріалів кримінального провадження, комісія вважає, що механізм виникнення тілесних ушкоджень може відповідати показам ОСОБА_4 . Синці в очній ділянці зліва та садно-тріщина на червоній каймі нижньої губи утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від ударів рукою в ліву половину обличчя і в ділянку губ (долонею, кулаком), садна на правій гомілці утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути від ударів ногою у взутті, як продемонстрував на відеозапису ОСОБА_4 під час проведення з ним слідчого експерименту в березні 2015 року. Дрібні садна-подряпини на лівій кисті утворились від дотичної дії тупого предмета з обмеженою поверхнею; синець в ділянці лівого кульшового суглобу утворився від дії тупого предмета або при ударі до такого.

Зазначені обставини свідчать про застосування правоохоронцями фізичного та психологічного насильства для здобуття від ОСОБА_4 явки з повинною, що є незаконними методами досудового слідства.

У зв`язку із неналежним проведенням досудового розслідування даного кримінального провадження ОСОБА_4 було подано заяву до Європейського суду з прав людини.

Вказані вище обставини на його, ОСОБА_3 , думку, свідчать про неефективність досудового розслідування та нехтування слідчим та прокурором обов`язком повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин провадження в розумний строк.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Imbrioscia v. Switzerland», §36 Європейський суд з прав людини зазначив, що розглядає кримінальне провадження в цілому. Відповідно, певні вимоги статті 6, такі як розумний строк або право на захист, можуть застосовуватись і до цієї стадії провадження тією мірою, якою нехтування цими обов`язковими вимогами на початку процесу може згубно вплинути на законність судового розгляду.

Хоча слідчий не має постановляти рішення про обґрунтованість «кримінального обвинувачення», вчинені ним дії безпосередньо впливають на перебіг і законність наступних стадій провадження, включно з самим судовим розглядом. Тому ст. 6 §1 Конвенції може бути визнана такою, що застосовується до стадії досудового слідства, яке провадить слідчий або слідчий суддя, незважаючи на те, що деякі процесуальні гарантії, передбачені ст.6 §1, можуть не застосовуватись (див. рішення у справі «Vera Fernandez-Huidobro v. Spain, §§108-114).

З огляду на такі обставини, а також враховуючи приписи ч.ч.1,2 ст. 28, ч. 1 ст. 114 КПК України просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою встановити слідчому відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області у кримінальному провадженні №0002556, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, строк на проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, який не може перевищувати 90 календарних днів.

В судове засідання, яке було призначене на 02 квітня 2021 року на 10.20 год., адвокат ОСОБА_3 не з`явився у зв`язку з своєю зайнятістю в інших судових провадженнях та подав до суду клопотання, з якого убачається, що він скаргу підтримує, просить її задовольнити в повному обсязі та просить проводити розгляд скарги без його участі.

Слідчий СВ відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , в провадженні якого в даний час перебувають матеріали кримінального провадження №0002556 від 16.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в судове засідання, яке було призначене на 02 квітня 2021 року о 10.20 год., не з`явився та подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі. В заяві слідчий ОСОБА_6 також зазначив про те, що вважає дану скаргу необгрунтованою, оскільки строк у 90 календарних днів є недостатній для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування. В даному кримінальному провадженні необхідно провети велику кількість слідчо-розшукових дій, а сааме допитати близько 10 свідків, місце перебування яких на даний час є невідомим, а також потрібно провести ряд інших слідчо-розшукових дій. Вважає, що для закінчення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні потрібний значно більший термін, а тому у задоволенні скарги просить відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника скарги адвоката ОСОБА_3 та слідчого СВ відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши додані до скарги документи, на які покликається адвокат ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

При розгляді скарги встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилась кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (єдиний унікальний номер судової справи 466/475/15-к). Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що 22 листопада 2009 року в період часу з 00 год. до 01 год., знаходячись між гаражними приміщеннями поблизу будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на вчинення вбивства іншої людини, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли в холі словесного конфлікту. який переріс у фізичну сутичку, він вчинив умисне вбивство ОСОБА_5 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року, кримінальну справу №466/475/15-к про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, було повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №2 для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно було виконати дії, зазначені в мотивувальній частині цієї постанови.

Зокрема, в постанові від 09 березня 2016 року судом було зазначено, що «в ході проведення додаткового розслідування слід з`ясувати коло осіб, з якими спілкувався потерпілий ОСОБА_7 напередодні загибелі та коло осіб, з якими у нього в цей період були конфліктні стосунки, осіб, які витягували в нього гроші; враховуючи період часу, в який могла наступити смерть ОСОБА_5 , перевірити можливих очевидців злочину та осіб, причетних до скоєння злочину, із врахуванням встановлених обставин провести повторні експертизи щодо речових доказів, повторно провести впізнання, здійснити інші слідчі дії, необхідність яких виникне в ході додаткового розслідування для з`ясування дійсних обставин вчинення злочину».

Після повернення вищевказаної кримінальної справи прокуророві на додаткове розслідування, відомості про зазначене кримінальне правопорушення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002556 від 16.06.2016, із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України, та в даний час вказане кримінальне провадження по факту умисного вбивства ОСОБА_5 перебуває у провадженні СВ відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області (раніше СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області).

З долученого до скарги адвоката ОСОБА_3 витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002556 від 16.06.2016 вбачається, що 22.11.2009 року, близько 00:00 год., ОСОБА_4 знаходячись між гаражами по АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення вбивства іншої людини, на грунті неприязних відносин між потерпілим ОСОБА_5 та ним, наніс останньому тілесні ушкодження, від чого ОСОБА_5 помер.

Як випливає з скарги адвоката ОСОБА_3 , з часу внесення відомостей до ЄРДР, тобто впродовж 4 років та 9 місяців стороною обвинувачення не забезпечено проведення швидкого та повного встановлення обставин даного кримінального провадження. Зокрема, в період з 17 червня 2016 року до вересня 2019 року слідчим не було проведено жодної слідчої (розшукової) або іншої процесуальної дії. Його підзахисний ОСОБА_4 жодного разу не викликався до органу досудового розслідування для дачі пояснень або участі в проведенні слідчих дій. Також не викликались на допит жодні із відомих свідків.

У зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про стан досудового розслідування, 15 серпня 2019 року адвокатом ОСОБА_3 до Львівської місцевої прокуратури №2 було подано клопотання про надання належним чином завіреного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та надання повної, достовірної інформації про хід досудового розслідування.

З долученого до матеріалів скарги листа-відповіді заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №2 від 22 серпня 2019 року за №04/17-120-19 вбачається, що «з моменту початку досудового розслідування, прокурором відповідно до вимог ст. 36 КПК України слідчому неодноразово надавалися вказівки у письмовій формі щодо необхідності проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які зазначені в постанові суду. Стан досудового розслідування систематично заслуховувався на оперативних нарадах у керівника Львівської місцевої прокуратури №2, за наслідками проведення яких керівництву СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області та слідчому наголошувалось на необхідності активізації досудового розслідування та виконанні вказівок прокурора».

З матеріалів кримінального провадження видно, що 21 серпня 2019 року прокурором вкотре було надано вказівки у даному кримінальному провадженні, з яких, як зазначає адвокат ОСОБА_3 , виконана тільки незначна кількість.

Як зазначає в скарзі адвокат ОСОБА_3 , з травня 2020 року його підзахисного ОСОБА_4 не було повідомлено про проведення будь-яких слідчих (розшукових) або інших процесуальних дій. Рішенням Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2020 року у справі «Тесля та інші проти України» (заява №51477/19) встановлено порушення державою Україною положення п.1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо ОСОБА_4 , а саме надмірну тривалість кримінальних проваджень та відсутність в національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту у зв`язку з цим. Однак, незважаючи на наявність рішення ЄСПЛ, у даному кримінальному провадженні надалі не дотримуються вимоги КПК України та Конвенції щодо розумних строків.

Відповідно до приписів ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.ч.1,2,5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 8 цього Кодексу кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Приписами ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд (ч. 2 ст. 28 КПК України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні №3-рп/2003 від 30.01.2003 року у справі №1-12/2003 щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Згідно з ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 114 цього Кодексу будь-які строки, що встановлюються слідчим суддею, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Положеннями ч.3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави зробити висновок, що слідчий суддя може вжити заходів, передбачених законом, для забезпечення розумних строків при проведенні досудового розслідування.

При цьому, забезпечення слідчим суддею розумності строків досудового розслідування здійснюється з урахуванням об`єктивних даних, які дозволяють визначити конкретні проміжки часу для вжиття тих чи інших слідчих (розшукових) дій, прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що в даному кримінальному провадженні фактично за період часу з червня 2016 року до до даного часу досудове розслідування належним чином не проводилося, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу адвоката ОСОБА_3 слід задовольнити частково та з врахування складеності кримінального провадження, а також тяжкості кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід встановити строк на проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування, в 180 календарних днів.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 22, 28, 113, 114, п.1 ч.1 ст. 303, ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області задовольнити частково.

Встановити у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002556 від 16.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, строк терміном в 180 (сто вісімдесят) календарних днів для проведення слідчих, розшукових та інших процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 07 квітня 2021 року о 17.00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12).

Слідчий суддя ОСОБА_1