ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001525 від 23.07.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янськ Донецької області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, заміжньої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 року приблизно о 17 годині 25 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним, належним їй автомобілем марки РЕUGЕОТ 2008 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по прилеглій дорозі двору багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Виконуючи маневр лівого повороту з житлової зони, а саме двору багатоквартирного будинку № 54 на головну дорогу проїзної частини вул. Василівської, всупереч вимог п. 10.1, п. 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає

діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не забезпечила безпечний рух, не врахувала дорожню обстановку, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала переваги, виконуючи маневр лівого повороту з житлової зони, а саме двору багатоквартирного будинку № 54 по вул. Василівській на проїзну частину вул. Василівської, де скоїла зіткнення передньою правою частиною кузова керованого нею автомобіля з центральною правою частиною рами мотоцикла марки НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався по проїзній частині вул. Василівській, у напрямку вул. Ярослава Мудрого, зі сторони вул. Банківської, м. Слов`янська.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водію мотоцикла НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 , заподіяно закритий уламковий внутрішньо суглобний перелом мета епіфізу правої великогомілкової кістки, відкритий перелом зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 10.1, п. 10.2, Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала частково. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди та витрат на послуги адвоката - не визнала в повному обсязі.
Пояснила, що виїжджаючи з житлової зони на головну дорогу, рухалась дуже повільно, бачила, що ліворуч на головні дорозі стояв автомобіль Газель, при цьому оцінивши обстановку на проїжджій частині, переконалась у відсутності зустрічних транспортних засобів та почала рух із ввімкненим поворотом ліворуч у бік вулиці Банківська. В цей момент в полі її зору з`явився мотоцикл, який з неймовірно великою швидкістю рухався по смузі зустрічного напрямку, у зв`язку чим в неї просто не було об`єктивної можливості зманеврувати та уникнути зіткнення із вказаним мотоциклом.
Тому вважає, що водій мотоциклу також винен у ДТП, оскільки порушив швидкісний режим руху транспортного засобу в межах міста, через що в неї не було можливості уникнути зіткнення. Вважає, що у потерпілого були об`єктивні можливості уникнути ДТП, а тому не вважає лише себе винною у зіткненні транспортних засобів внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження.
Заявлену суму цивільного прозову потерпілого вважає необґрунтованою та завищеною.
Не зважаючи на часткове визнання своєї провини, вина ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду справи на підставі детального аналізу показань потерпілого, пояснень допитаних свідків, а також із досліджених письмових матеріалів наданих стороною обвинувачення, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку між собою - є достатніми для таких висновків суду.
Так потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він 23.07.2019 року приблизно о 17 годині 25 хвилин на мотоциклі НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 він стояв на світлофорі перехрестя вулиці Банківська та по вулиці Василівська в м. Слов`янську, оскільки для його напрямку руху горіло червоне світло. Дорожнє покриття буле в сухому стані. Пояснив, що коли для його напрямку руху загорілось зелене світло світлофора то він поїхав на мотоциклі НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 вверх по вулиці Василівська м. Слов`янська. Зазначив, що рухаючись у вищевказаному напрямку, побачив виїжджаючий з прилеглих до дороги дворів

автомобіль РЕUGЕОТ 2008, однак в нього не вистачило часу, щоб уникнути зіткнення, хоча він і намагався викрутити кермо мотоциклу, після чого відчув удар та опинився на землі з відкритим переломом ноги та вивихом плеча, яке самостійно вправив на місце, а в лікарні воно його не турбувало, тому про його вивих він лікарям не казав. Після ДТП, він потрапив до лікарні ім. Леніна м. Слов`янська, де йому робили операцію. Зазначив, що до теперішнього часу продовжує лікування. Вказав суду, що протягом всього часу з моменту ДТП обвинувачена ОСОБА_7 не вчинила жодних дій щодо відшкодування йому завданої шкоди та оплати лікування, він не бачив та не відчував розкаяння в її діях та відношенню до нього. З її боку він відчував та спостерігав тільки упередженість та вислуховував претензії на свою адресу. Пояснив суду, що коли його виписали з лікарні, то він ще приблизно два тижні перебував вдома та продовжував лікування, однак кожен день їздив на перев`язки в лікарню. Тільки у вересні 2019 року йому викрутили гвинт з ноги. Покарання обвинуваченій просив призначити найсуворіше, яке передбачене санкцією інкримінованої їй статті, та вважав за необхідне позбавити її права керування транспорними засобами.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 23.07.2019 року він зі своїм начальником приїхали до нотаріуса, будівля якого знаходиться в м. Слов`янську по вул. Василівській. Вказав, що в той час як начальник пішов до нотаріуса, він залишився його чекати в автомобілі на стоянці біля будинку в якому знаходиться кабінет нотаріуса. Пояснив, що через деякий час він почув гуркіт мотору мотоциклу, який набирав швидкість від світлофору перехрестя вулиць Банківської та Василівської і рухався зі швідкістю приблизно 80 км/г, та побачив в цей час, як із другорядної дороги на головну, а саме Василівську виїжджає автомобіль РЕUGЕОТ 2008. Зазначив, що на узбіччі вул. Василівської, на відстані метра від виїзду з другорядної дороги, з якої виїжджав автомобіль РЕUGЕОТ 2008, був припаркований автомобіль Газель, який повністю закривав дорожній огляд для водія автомобіля РЕUGЕОТ 2008. Вказав, що водій мотоциклу до моменту зіткнення рухався по своїй полосі руху та ніяких перешкод на своїй полосі не об`їжджав. Пояснив, що після зіткнення з мотоциклом, водій автомобіля РЕUGЕОТ 2008 від`їхала назад на метр та почала збирати уламки фрагментів свого автомобіля, підштовхуючи їх з місця зіткнення ближче до свого автомобіля. Також зазначив, що у мотоцикла під час руху були ввімкнені фари, а водій мотоциклу, побачивши, що автомобіль РЕUGЕОТ 2008 виїжджає на головну дорогу, намагався уникнути зіткнення та почав вирулювати вліво, однак не зміг уникнути зіткнення.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що був свідком ДТП у 2019 році у м. Слов`янську по вул. Васильєвській. Зазначив, що йшов по вулиці біля центру «Прайм тайм» та почув шум мотору мотоцикла, та через 2-3 секунди почув удар. Вказав, що знаходився на відстані 10 метрів від місця ДТП та стояв до нього спиною, а коли повернувся то побачив лежачого водія мотоциклу. Трішки далі стояв автомобіль Газель, а автомобіля з яким відбулось зіткнення мотоцикла видно не було. Зазначив, що удар відбувся у ліву сторону автомобіля, а саме зіткнення відбулося через те, що водієві автомобіля при виїзді на дорогу нічого не було видно.
Аналіз пояснень обвинуваченої, потерпілого та свідків наданих під час судового розгляду у своїй сукупності доводить суду, що потерпілий ОСОБА_5 рухався від перехрестя вулиць Банківської та Василівської по головній дорозі відносно житлової зони звідки починала свій рух обвинувачена ОСОБА_7 , та по своїй полосі руху. Наявність же, зі слів обвинуваченої та свідків, автомобіля Газель, який знаходився на лівому узбіччі дороги вулиці Василівська, та який зі слів обвинуваченої та свідків заважав ОСОБА_7 повноцінно оцінити дорожню обстановку, на думку суду свідчить про те, що водій автомобіля РЕUGЕОТ 2008 повинна була при виїзді з житлової зони ще ретельніше та відповідальніше оцінювати дорожню обстановку, яка склалась при виїзді на головну дорогу по якій рухався потерпілий, оскільки саме вона виїжджала на головну дорогу і саме для неї створювалися додаткові перешкоди, які вимагали від неї більшої уваги, оскільки, як вказав свідок ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_5 рухався від

перехрестя до моменту зіткнення з автомобілем РЕUGЕОТ 2008 виключно по своїй полосі руху, тобто суд зауважує, що припаркований автомобіль Газель не створював для потерпілого перешкод у русі. Крім того як було зазначено у висновку експерта № 2/19 228 від 27.08.2019 року, з технічної точки зору водій ОСОБА_5 навіть рухаючись зі швидкістю 50 км/г не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти ДТП, що свідчить про причинно-наслідковий зв`язок ДТП саме з діями водія ОСОБА_7 .
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.07.2019 року, схеми до зазначеного протоколу та фото таблиці до протоколу огляду ДТП видно, що дана ДТП сталася біля будинку № 54 по вул. Василівська в м. Слов`янську за участю автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 , який своєю передньою частиною знаходиться на проїзній частині вулиці Василівська на виїзді з подвір`я буд. № 54 та мотоцикла НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на час огляду знаходився на правому боці за лівим тротуаром біля паркувального майданчику. Крім того видно сліди механічних пошкоджень на капоті автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 , а також його передньої частини, виявлено на узбіччі уламки кузова вказаного автомобіля та уламки від мотоцикла. (Том 1; а.к.п. 112-124 )
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16.08.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 та схеми до вказаного протоколу слідчого експерименту видно, що потерпілий ОСОБА_5 в присутності двох понятих розповів про обставини ДТП 23.07.2019 року, детально, чітко та послідовно описав всі події та обставини дорожньо-транспортної пригоди за його участю, за допомогою статиста розташував автомобіль, залучений для проведення слідчого експерименту, таким самим чином, як розташовувався автомобіль РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 перед виїздом на проїзну частину вул. Василівської, після чого вказав на місце зіткнення його мотоцикла з автомобілем РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 , яке розташоване на відстані 1,2 м. від лівого краю проїзної частини по ходу руху керованого ним мотоцикла. (Том 1, а.к.п. 142-146).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_9 та схеми до вказаного протоколу слідчого експерименту вбачається як свідок в присутності двох понятих розповів про обставини ДТП 23.07.2019 року, детально, чітко та послідовно описав обставини дорожньо-транспортної пригоди за допомогою статиста розташував автомобіль, залучений для проведення слідчого експерименту, таким самим чином, як розташовувався автомобіль РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 перед виїздом на проїзну частину вул. Василівської, після чого вказав на місце зіткнення мотоцикла НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 . (Том 1, а.к.п. 147-151).
Аналіз вищевказаних письмових доказів доводить суду, що ДТП за участю автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та мотоцикла НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 мала місце, та відбулася біля будинку № 54 по вул. Василівська в м. Слов`янську, під час виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_7 з двору будинка АДРЕСА_2 .
Крім того у суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених слідчих експериментів, оскільки вони були проведені у відповідності до положень ст. 240 КПК України, в умовах абсолютної безпеки для життя і здоров`я осіб, які брали в них участь, без приниження їх честі та гідності та крім того в умовах, максимально наближених до тих, в яких відбувалися досліджувані події.
Згідно з висновком експерта № 301 від 16.08.2019 року виявлені у ОСОБА_5 при зверненні за медичною допомогою закритий уламковий внутрішньо суглобовий перелом метаепіфіза правої великогомілкової кістки, відкритий перелом зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки, забійна рана правої гомілки утворились від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючі для свого загоєння термін понад 21 добу. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень свідчить про те, що під час

першопочаткового контакту потерпілий знаходився у вертикальному, або близькому до нього положенні, обернутий правою бічною поверхнею до травмуючого предмету (Том 1, а.к.п. 140-141).
Відповідно до висновку експерта № 2/19-228 від 27.08.2019 року з технічної точки зору у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки РЕUGЕОТ 2008 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна була виїжджаючи на дорогу з житлової зони, перед проїзною частиною зупинитися та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній, а перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху, переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, тобто діяти відповідно до вимог п. 10.2 та 10.1 ПДР. З технічної точки зору у розглянутій дорожній ситуації водій автомобіля марки РЕUGЕОТ 2008 р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 виконуючи вимоги п. 10.2 та п. 10.1 ПДР України, мала можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки в умовах розглянутої дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки РЕUGЕОТ 2008 р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не переконавшись в безпеці своїх дій розпочала рух автомобілю не надавши переваги в русі мотоциклісту що рухався проїзною частиною автодороги вул. Василівська, що привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП зіткненню з вказаним мотоциклістом, то з технічної точки зору в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля марки РЕUGЕОТ 2008 р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.2 та п. 10.1 ПДР України та знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди тому що вона виконуючи вимоги вищезгаданих пунктів ПДР мала можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду. (Том 1, а.к.п. 156-164)
Згідно висновку експерта № 2/19-218 від 29.08.2019 року за результатами зіставлення пошкоджень що маються на наданих на дослідження транспортних засобах слід зробити висновок, що в момент первинного контактування передня частина автомобіля РЕUGЕОТ 2008 р/н НОМЕР_1 , що рухався, контактувала з правою бічною частиною мотоцикла марки НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 , при цьому мотоцикл знаходився в вертикальному положенні та рухався. Згідно з характером пошкоджень транспортних засобів, направленням їх утворення, слід дійти висновку про те, що мало місце ковзаюче, перехресне, переднє зіткнення. При цьому кут між поздовжніми осями транспортних засобів склав близько 121+5 (кут розгорнутий з переду назад та з права наліво відносно повздовжньої вісі автомобіля). Зіткнення автомобіля марки РЕUGЕОТ 2008 р/н НОМЕР_1 з мотоциклом марки НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 сталося в районі центра проїзної частини вул. Василівська м. Слов`янська, в районі початку осипи № 1, на відстані близько 14,6м від базової лінії що проведена від кута будинку № 54 по вул. Василівська, м. Слов`янська. (Том 1, а.к.п. 166-172).
Відповідно до висновку експерта № 2/19-219 від 28.08.2019 року рульове керування мотоцикла марки НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент події перебувало в працездатному стані і яких небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовольній втраті курсової стійкості мотоцикла, не виявлено. Гальмова система НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент події перебувала в працездатному стані і яких небудь несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовольній втраті курсової стійкості мотоцикла не виявлено. Ходова частина мотоцикла НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент перед подією перебувала в працездатному стані і яких небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовольній втраті курсової стійкості мотоцикла, не виявлено. Експертним оглядом яких або несправностей (наявність непрацездатного стану) яких або інших вузлів і агрегатів мотоцикла марки НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 , які могли б привести до мимовільної втрати курсової стійкості мотоцикла, не встановлено. (Том 1, а.к.п. 174-178).

Відповідно до висновку експерта № 2/19-220 від 28.08.2019 року рульове керування автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 на момент події перебувало в працездатному стані і яких небудь несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовольній втраті курсової стійкості автомобіля, не виявлено. Гальмова система автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 на момент події перебувала в працездатному стані і яких небудь несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовольній втраті курсової стійкості автомобіля не виявлено. Ходова частина автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 на момент перед подією перебувала в працездатному стані і яких небудь несправностей, експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовольній втраті курсової стійкості автомобіля, не виявлено. Експертним оглядом, яких або несправностей (наявність непрацездатного стану) яких або інших вузлів і агрегатів автомобіля РЕUGЕОТ 2008 НОМЕР_1 , які могли б привести до мимовільної втрати курсової стійкості автомобіля, не встановлено. ( Том 1, а.к.п. 179-185).
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи (експертиза за матеріалами) № 43 від 17 вересня 2020 року вбачається, що для проведення зазначеної експертизи були надані медичні документи на ім`я ОСОБА_11 , а саме медичну карту амбулаторного хворого (без номера), консультативний висновок НДІТО, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 543 КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська», виписка з медичної карти амбулаторного хворого (без номеру та назви закладу), копія довідки до акту огляду МСЕК від 17.12.2019 року, опис МРТ правого плечового суглобу від 16.10.2019 року, 1 електронний носій МРТ, 1 знімок МРТ, 8 рентген знімків, акт огляду МСЕК № 32 від 17.12.19 р., медичну карту стаціонарного хворого № 543 КНП «МКЛ м. Слов`янська».
На підставі вивчення вищевказаних медичних документів на ім`я ОСОБА_11 , та у відповідь на поставлені питання, судово-медична експертна комісія приходить до наступних підсумків:
При надходженні ОСОБА_5 до медичного закладу 23.07.2019 року в нього було виявлено наступні тілесні ушкодження: закритий уламковий внутрішньосуглобовий перелом метаепіфізу правої великогомілкової кістки зі зміщенням, відкритий перелом зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки зі зміщенням, забійна рана правої гомілки. 23.07.2019 року було проведено оперативне втручання: ПХО рани правої гомілки, відкрита репозиція, металоостеосинтез зовнішньої кісточки малої гомілкової кістки та великої гомілкової кістки справа.
Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини автотранспортного засобу, що рухався, а також виступаючі частини мототранспортного засобу, на якому він знаходився, можливо, в зазначений в ухвалі строк (23.07.2019 року), в результаті дорожньо-транспортної події та, згідно п. 2.2.1.в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року №6, відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день).
Наслідками травми в ДТП 23.07.2019 року, згідно наданих медичних документів та огляду в комісії, є:
-консолідований перелом дистального метаепіфізу правої великої гомілкової кістки;
-консолідований перелом зовнішньої кісточки правої малої гомілкової кістки;
-комбінована контрактура правого гомілковоступневого суглобу з помірним порушенням функції опори та пересування;
-підвивих стопи допереду;
Комісія вважає, що за станом здоров`я на момент надання 06.12.2019 року третьої групи інвалідності, враховуючи дані медичних документів, у ОСОБА_5 мала місце постійна втрата загальної працездатності у обсязі 30% (згідно п.п. 153в, 166а) таблиці

відсотків втрати загальної працездатності в результаті травм з урахуванням вимог п. 78 «Експертизи наслідків травми опорно- рухового апарату» «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько- страхової експертизи» від 01.08.1986 року №2.
Таким чином, у ОСОБА_5 вищезазначені тілесні ушкодження за ознакою розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину (менше 33%), згідно п. 2.2.1г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, відносяться до середнього ступеню тяжкості.
При подальшому амбулаторному лікуванні 16.10.2019р. ОСОБА_5 було проведено МРТ правого плечового суглобу, згідно якого виявлено: «пошкодження сухожилля надостного м`язу, сухожилля підлопаткового м`язу, тенденіт довгого сухожилля головки біцепса, пошкодження переднього відділу гленоїдальної губи, сіновиїт, післятравматичний артрозо-артрит акроміально- ключичного суглобу».
Факт відсутності будь-яких скарг на біль, порушення рухів або інші патологічні зміни в області правого плечового суглобу, відсутність ушкоджень в його проекції безпосередньо після травми при надходженні ОСОБА_5 до медичного закладу та під час лікування в ньому, а також значний термін часу з моменту травми до моменту виявлення вищезазначених ушкоджень, не дозволяють експертній комісії однозначно висловитись про наявність зв`язку між дорожньо-транспортною подією (23.07.2019 року) та описаними патологічними змінами в області правого суглобу. (Том 2 а.к.п. 52-57).

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони були проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань. Наведені висновки експертиз, належним чином аргументовані, містять відповіді на поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Висновки експертиз ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та не суперечать іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена судом та які підтверджують фактичні обставини дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 23.07.2019 року та наслідки для здоров`я потерпілого після вказаної ДТП.
Таким чином, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді вищевказані докази взаємопов`язані між собою і в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено час, місце та подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини визначені у ст. 91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_7 доведеною у тому, що вона вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 286 КК України.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про часткове визнання своєї провини суд не приймає до уваги, оскільки, як достовірно було встановлено під час судового розгляду, та доведено письмовими матеріалами справи, що саме через неналежне дотримання ПДР з боку обвинуваченої мала місце ДТП в якій постраждав потерпілий ОСОБА_5 та саме її дії мають причинно наслідковий зв`язок із ДТП.
Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, однак останні будучи

вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб регламентований КПК України будь-яких інших доказів на підтвердження висловлених ними обставин злочину та імовірного його перебігу, окрім тих, які уже проаналізовані у цьому судовому рішенні, суду не надали.
Відповідно до п.1,2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначання судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7(із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6 листопада 2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Водночас суди мають враховувати й вимоги КК України стосовно призначення покарання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь скоєного кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу, яка раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді органу пробації - Слов`янський МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області від 25.09.2019 року беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, Слов`янський МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд визнає наявність на її утриманні двох малолітніх дітей.
В той же час суд не може погодитись з висновками органу досудового розслідування щодо наявності будь-якого каяття у обвинуваченої щодо вчиненого.
Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального проступку, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні самостійно виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Обвинувачена ОСОБА_7 протягом всього час розгляду кримінально провадження демонструвала своє зневажливе та байдуже ставлення до потерпілого, його долі. Постійно ставила наголос на наявність в неї двох малолітніх дітей. При цьому жодної зацікавленості щодо трьох дітей потерпілого не виявляла. Ігнорувала факт пересування потерпілого в залі суду на милицях, з використанням сторонньої допомоги. Спроби допомогти йому підвестись, сісти, ніколи не вчиняла. Вибачилась перед потерпілим на прохання суду, зазначивши при цьому, що постраждала не менше. У своїй промові, під час надання пояснень суду, намагалась переконати учасників процесу, що винним у ДТП є саме потерпілий.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

При визначені міри покарання суд застосовує ч. 2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно зі ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
У відповідності до підпункту 6 пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», з 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає більш суворе покарання, однак правопорушення вчинено 23 липня 2019 року, а тому з урахуванням вимог ст. 5 КК України обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у редакції станом на день вчинення кримінального правопорушення.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченій обставин, приймаючи до уваги відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, а саме відсутність щирого каяття та ігнорування потреб потерпілого, виниклих через протиправні дії обвинуваченої, не надання ніякої допомоги на лікування потерпілого та не вчинення жодних дій, які б свідчили про намір обвинуваченої допомогти потерпілому, а також відомостей, що характеризують її особу, позицію державного обвинувача та потерпілого, який у судовому засіданні, разом зі своїм представником, наполягали на призначенні їй покарання у виді обмеження волі, суд, приймаючи до уваги доповідь органу пробації - Слов`янський МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області від 25.09.2019 року, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та вона не становить небезпеку для суспільства, вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді штрафу, визначеному у максимальному розмірі, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України станом на 23 липня 2019 року, що становить 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, то суд враховуючи позицію потерпілого, який в судовому засіданні наполягав на позбавлені обвинуваченої права керування транспортними засобами, а також враховуючи, крім іншого, фактичні обставини кримінального правопорушення, той факт, що зіткнення, яке спричинило потерпілому тілесні ушкодження, сталося після недозволеного маневру обвинуваченої та нехтування нею правилами дорожнього руху, що виключає в діях потерпілого порушення ПДР, оскільки аварійна ситуація була спричинена не його діями. Саме по собі не уникнення зіткнення не може бути поставлено йому у провину, оскільки його дії були вимушеними і не перебували у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали (Постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 163/1753/17). Суд також бере до уваги поведінку обвинуваченої при комунікації з потерпілим, її позицію про небажання відшкодовувати завдану шкоду, а головне - відсутність в обвинуваченої щирого каяття та усвідомлення і розуміння наслідків своїх протиправних дій, приходить до висновку про необхідність та доцільність застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Факт того, що при виникненні небезпеки для руху потерпілий не встиг вжити заходів для зупинки транспортного засобу не свідчить про його вину у вчиненні ДТП, а відтак не є підставою для незастосування додаткового покарання відносно обвинуваченої та зменшення розміру заподіяної злочином шкоди в залежності від ступеня вини кожного з учасників події.
Приймаючи рішення по суті позовних вимог потерпілого, суд враховує наступне.
30.09.2019 потерпілий ОСОБА_5 подав позовну заяву до ОСОБА_7 з вимогою про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та судових витрат, пов`язаних зі сплатою послуг адвоката в розмірі 10 000 грн. 00 коп.
18.11.2019 року потерпілий ОСОБА_5 подав до суду уточнену позовну заяву про стягнення моральної шкоди до ОСОБА_7 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» з вимогою до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. та судових витрат, пов`язаних зі сплатою послуг адвоката в розмірі 10 000 грн. 00 коп., та з вимогою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення моральної шкоди 500 грн. 00 коп.
У відзиві на уточнену позовну заяву Страховик зазначає, що у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» не має правових підстав для оплати витрат на лікування, оскільки вони в же були відшкодовані винуватцем ДТП ОСОБА_12 . Крім того вважають передчасним стягувати відшкодування шкоди з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», оскільки обов`язок по відшкодуванню шкоди страховиком випливає не з обвинувачення, а з договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, однією з умов яких є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, а тому просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог потерпілого (а.с. 126-129, т. 1).
Як було достовірно встановлено під час судового засідання, що потерпілий не ставить питання стягнення з ОСОБА_7 чи ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» саме матеріальної шкоди, а просить на теперішній час відшкодувати йому лише моральну шкоду та витрати понесені з оплатою послуг адвоката.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 цього Кодексу особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з пунктом 1 ч. 2 цієї норми Кодексу моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Положеннями частин 3, 4 ст. 23 ЦК України внормовано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей

потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Розмір компенсації моральної шкоди позивачу суд визначає з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках.
Так, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_5 суд враховує психоемоційний стан та переживання останнього, оскільки внаслідок ДТП він дійсно переніс емоційний стрес і переживання, викликані необхідністю відновлення свого фізичного стану, переніс операцію, та до теперішнього часу продовжує лікування, а тому суд приходить до переконання про доведеність факту завдання потерпілому моральних страждань внаслідок ДТП, а враховуючи тривалі душевні страждання, негативні емоції та переживання і стрес з приводу зіткнення потерпілого з автомобілем обвинуваченої та отримання тілесних ушкоджень, що стало підставою порушення звичного способу життя ОСОБА_5 , докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також враховуючі стан здоров`я, вік та матеріальне становище потерпілого, який подовжує лікуватись і дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України потерпілому ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 50 000 гривен.
Однак, вирішуючи питання щодо стягнення всього розміру моральної шкоди з обвинуваченої, суд бере до уваги вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається та не заперечувалось учасниками судового розгляду, що цивільно - правова відповідальність обвинуваченої ОСОБА_7 є застрахованою, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено нею на забезпеченому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Згідно з вимогами п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
Таким чином, ліміт застрахованої цивільної правової відповідальності обвинуваченої при відшкодуванні моральної шкоди складає 5000 грн.
Відповідно до позиції Великої палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року (№ 755/18006/15-ц) обов`язок з відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виникає лише у тому випадку, коли у страховика відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а в іншому випадку факт покладання такого обов`язку на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, навіть у разі, якщо ліміт цивільно-правової відповідальності не покриває відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, стягнення її виключно з обвинуваченого, без залучення страховика та без відшкодування ним лімітованих сум потерпілому не допускається, оскільки це порушує права страхувальника та суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
За таких обставин, з метою дотримання балансу між правом потерпілого на відшкодування моральної шкоди завданої злочином та обсягом відповідальності обвинуваченої, що з підстав наведених вище є обмеженим різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на 5000 грн., що відповідає ліміту застрахованої цивільно-правової відповідальності та стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого суму моральної шкоди в розмірі 45 000 грн. 00 коп.
Разом з тим, щодо вимог ОСОБА_5 до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.
Згідно ч.5 ст. 128 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Положеннями ст. 26-1 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, враховуючи норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», компенсація моральної шкоди в сумі 500 грн. 00 коп., є необґрунтованою та не може бути стягнута зі Страховика, оскільки суперечить положенням ст. 26-1 зазначеного закону, тому що потерпілим ОСОБА_5 вимог про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, які б були доведені належними письмовими доказами з підтвердженням понесених витрат на лікування суду надано не було, а тому способу розрахувати суму моральної шкоди, яка б відповідала законній площині для пред`явлення таких вимог до страхової компанії, судом не вбачається, у зв`язку з чим цивільний позов ОСОБА_5 в цій частині на теперішній час не підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.
Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 щодо стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень слід задовольнити в повному обсязі, оскільки вони підтверджуються договором на захист інтересів по кримінальній справі, розрахунком часу та вартості виконання робіт, що у сукупності з тривалістю судового розгляду даного кримінального провадження на думку суду є обґрунтованою сумою, яка знайшла своє підтвердження під час аналізу судом доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Процесуальні витрати пов`язані з проведенням судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази по справі, а саме мотоцикл марки НONDA СВR 600 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль РЕUGЕОТ 2008 реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироку суду законної сили залишити в користуванні власників.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 45 000 грн. 00 коп., та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 10 000 грн. 00 коп.

В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Роз`яснити потерпілому, що відмова в частині цивільного позову в рамках кримінального провадження, не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку цивільного судочинства з тими самими вимогами за умови їх належного обгрунтування.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави: балансовий рахунок 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходу: 240603000 «Інші надходження» - судові витрати на проведення експертизи № 2/19-228 від 27.08.2019 року в сумі 942,06 грн.; на проведення експертизи № 2/19 -218 від 29.08.2019 року в сумі 942,06 грн.; на проведення експертизи № 2/19 -219 від 28.08.2019 року в сумі 942,06 грн.; на проведення експертизи № 2/19 -220 від 28.08.2019 року в сумі 942,06 грн., а загалом 3768 грн. 24 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після оголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок ухвалено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду:

Донецької області ОСОБА_1