КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/3647/17Головуючий у І інстанції: Бондаренко Г.В.
Провадження №11-кп/824/1038/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Мосьондза І.А.

суддів Новова С.О., Трясуна Ю.Р.,

з участю секретаря Пшеницької Т.І., Мариняк Т.О.

учасників судового провадження:

прокурора Гапон О.Є.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Тонконога В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000095, по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Коломійця О.В. на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю його винуватості у вчинені даного кримінального правопорушення.

По справі вирішено питання про речові докази.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 виправдано за висунутим обвинуваченням у тому, що він 06 лютого 2017 року близько 15 год., перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Ашан», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 176, діючи з метою умисно таємного викрадення чужого майна, взяв з прилавку наступні товари: гарнітуру РІКО в кількості 4 шт. загальною вартістю 196,67 грн., скребок для чищення льоду вартістю 6,41 грн., шкарпетки чоловічі «Primick» вартістю 16,28 грн., а всього товари на загальну суму 219 грн. 35 коп., поклав у кишеню куртки та не оплативши вказаний товар, пройшов повз касу, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та необґрунтовано і невмотивовано відкинуто докази обвинувачення, зокрема протокол огляду місця події від 06 лютого 2017 року, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджується винуватість ОСОБА_1 .

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, призначити покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника, які заперечували проти апеляційних доводів прокурора та вважали рішення суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та допитавши свідків, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, допитавши обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення, дослідивши письмові докази, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про виправдання ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.373 КПК України, оскільки встановив, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За висновками суду, з якими погоджується колегія суддів, показання допитаних свідків не є прямими, достатніми та переконливими доказами на підтвердження того, що обвинувачений мав умисел та намагався вчинити крадіжку товару, перерахованого у обвинуваченні. З показань зазначених свідків не можливо з достатньою повнотою встановити, де та в який спосіб був затриманий обвинувачений, як і де саме у нього було виявлено неоплачений товар, та кількість останнього. Надані матеріали не містять також чеку, про який в своїх свідченням відмічали свідки, в якому нібито не було відмічено оплату виявленого товару. Також відсутній і відеозапис з камер спостереження, з якого можна було б встановити обставини та місце затримання ОСОБА_1 , а також наявність у нього неоплаченого товару. При цьому суд правильно визнав неналежним та недопустимим і відкинув як доказ сторони обвинувачення протокол огляду місця події від 06.02.2017 року (т. 1 а.с. 12-13), оскільки він містить дані лише про те, що в кімнаті охорони знаходиться ОСОБА_1 , а на столі лежить гарнітура «Ріко» в кількості 4 шт., скребок та шкарпетки. При цьому даних про походження зазначених речей, в кого вони вилучалися і чи мають відношення до обвинуваченого, протокол не містить. Тобто даний доказ сторони обвинувачення також як окремо, так і в сукупності з іншими доказами не доводить факт вчинення обвинуваченим злочину. Про недопустимість даного доказу свідчить той факт, що по відношенню до ОСОБА_1 фактично було проведено затримання та обшук, однак процесуальні документи згідно вимог ст.207-213 КПК України з цього приводу не оформлялися, протокол затримання не складався, права особі, в тому числі право на захист, не роз`яснювалися.

Дані порушення кримінального процесуального закону суд обґрунтовано та на законних підставах розцінив як істотне порушення прав людини і основоположних свобод, що призвело до визнання всіх зібраних в подальшому доказів, згідно вимог ст. 87 КПК України, недопустимими.

На підтвердження факту того, що обвинувачений в дійсності був затриманий уповноваженими особами, свідчать і надані стороною обвинувачення в якості письмових доказів рапорти поліцейських, згідно яких вони прибули на виклик в магазин «Ашан» та на місці було затримано ОСОБА_1 .

Цим самим спростовуються доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги та необґрунтовано і невмотивовано відкинуто докази обвинувачення, зокрема протокол огляду місця події від 06 лютого 2017 року, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджують винуватість ОСОБА_1 .

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час досудового розслідування з достатньою повнотою не було встановлено вартість товару, який є предметом злочину, враховуючи що відповідно до вимог ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, однак матеріали такого висновку не містять. При цьому Наявні у справі заяви та довідки (т. 1 а.с. 9, 11), в яких вказана вартість товару, із врахуванням вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України (в редакції 2017 року), не є належним доказом та не доводить поза розумним сумнівом вчинення злочину та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, як обґрунтовано встановив суд першої інстанції, наявними письмовими доказами неможливо достовірно встановити перелік та вартість викраденого особою майна.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що наявними у справі доказами беззаперечно доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

За результатами апеляційного перегляду колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив докази сторони обвинувачення на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а тому обґрунтовано дійшов висновку про відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували обставини, які б свідчили про доведеність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Апеляційним переглядом не встановлено істотного порушенням судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження, неправильного застосування норм матеріального права, як на це посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі, а його висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає виправдувальний вирок суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ ________________ _______________

Мосьондз І.А. Новов С.О. Трясун Ю.Р.