Справа № 748/2489/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/75/21
Категорія - ч.2 ст.194 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2019 року за № 0000597, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із професійно-технічною освітою, не працюючої, яка перебуває в цивільному шлюбі, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислюється з моменту її фактичного затримання - з 06 липня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 115 715 грн. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 9 891 грн процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 в ніч з 04 липня на 05 липня 2019 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою умисного знищення чужого майна, шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прийшла до господарства по АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_8 , де за допомогою газової запальнички підпалила легкозаймистий матеріал - тюк сіна, після чого полум`я перекинулось на господарську будівлю, у якій знаходилась худоба, а в подальшому на житловий будинок, внаслідок чого вогнем було знищено житловий будинок вартістю 76 785 грн., господарську будівлю вартістю 19 009 грн., колодязь вартістю 921, 00 грн., корову породи «Українська чорно-ряба молочна» вартістю 15 000 грн., свиню породи «В`єтнамська вислобрюха» вартістю 4 000 грн., собаку та п`ятнадцять курей, чим заподіяла ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 115 715 гривень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через недоведеність вини його підзахисної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд побудував свій вирок на припущеннях, при цьому, не надав належної оцінки показанням самої ОСОБА_10 , яка не визнала вини та наполягала на тому, що інкримінованого злочину не скоювала. Прокинувшись вночі та побачивши у вікно пожежу у потерпілої, вона вибігла та намагалась допомогти винести з будинку документи, але ОСОБА_11 почала обвинувачувати її у підпалі, тому вона розвернулась та пішла додому спати.

Звертає увагу на те, що працівники поліції без дозволу зайшли до її будинку, розбудили використовуючи ненормативну лексику, силоміць посадили в службовий автомобіль, застосувавши фізичну силу, та привезли до райвідділу поліції, де по черзі з нею спілкувались, висловлюючи погрози та залякування. У подальшому вона була змушена надати зізнання та обмовити себе. Під час слідчого експерименту його підзахисна поводила себе дивно та невпевнено і не змогла показати, де саме здійснила підпал сіна.

Звертає увагу на показання потерпілої, яка зазначала, що звечора підпирала хвіртку з боку двору, але обвинувачена під час слідчого експерименту вказувала на те, що хвіртка була відчинена. Такі суперечності не були усунуті під час судового розгляду та суд не дав їм оцінку у вироку.

Стороною обвинувачення не було надано належних, допустимих та об`єктивних доказів, які б доводили в діях ОСОБА_10 наявність умислу на вчинення підпалу, в той час як доводи сторони захисту про не причетність обвинуваченої до вчинення даного злочину спростовані не були.

Покладені в основу вироку, як докази винуватості ОСОБА_10 показання свідків, протоколи огляду місця події, огляду речей, проведення слідчого експерименту, результати проведення НСРД та висновок судової пожежно-технічної експертизи у відповідності до вимог ст. 87 КПК України та ч. 2 ст. 86 цього Кодексу є недопустимими та не могли використовуватись під час прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до висновку пожежно-технічної експертизи № 70 встановити осередок джерело та причину виникнення пожежі не виявилося можливим. Під час досудового слідства та під час судового розгляду так і не було встановлено мети вчинення злочину, а також не надано доказів того, що дійсно був вчинений підпал, а тим більше відсутні докази того, що його вчинила та могла вчинити саме ОСОБА_10 .

У судовому засіданні жоден зі свідків не надав негативної характеристики ОСОБА_10 , потерпіла не змогла надати відповідь про умисел та причини вчинення обвинуваченою цього злочину. Прямих свідків підпалу чи пожежі не має, причини, осередок, джерело підпалу чи пожежі експертами також не встановлені.

Крім того, родичка потерпілої, яка напередодні ввечері була у ОСОБА_10 вдома вказувала на те, що остання була спокійною та не могла вчинити такий злочин.

Дані, отримані в результаті проведення НСРД, вважає необ`єктивними, оскільки обвинувачена зрозуміла, що йде запис розмови через наполегливість сусідки, до цього через погрози працівників поліції вона три доби не спала, щоб сусідка відчепилась від неї зі своїми запитаннями, розповіла їй приблизно те саме, що і працівникам поліції.

Наголошує на порушенні права ОСОБА_10 на захист, оскільки сторона захисту прибула до Чернігівського райвідділу 06 липня 2019 року о 01 годині, в той час, як вже 05 липня 2019 року вранці обвинувачена була затримана невідомими працівниками поліції, незаконно утримувалась в ЧРВП, де піддавалась незаконному впливу з боку поліцейських з метою отримання зізнання та визнання вини у злочині, який вона не вчиняла.

Вказує на незаконність проведення з обвинуваченою психофізичного інтерв`ю з використанням поліграфу, яке відбулось 05 липня 2019 року у період часу з 15 год. 10 хв. до 17 год. 30 хв. При цьому, захисник присутній не був, не зважаючи на те, що слідчі органи мали негайно повідомити до державного органу з надання безоплатної правової допомоги про затримання особи та винести постанову про призначення захисника.

Отже, ОСОБА_10 не була забезпечена захисником, як того вимагають положення КПК України, Конституції України та норми міжнародного права.

Не погодившись з доводами сторони захисту, потерпіла ОСОБА_12 подала заперечення, в яких просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни з тих підстав, що вина ОСОБА_10 повністю доведена наданими доказами, а вину обвинувачена не визнає, оскільки не бажає нести відповідальність за вчинене, а після свого повернення за місцем проживання може продовжити вчиняти злочини, через що вона дуже налякана та переживає за свою родину та дітей, які після того, що сталось дуже налякані.

Прокурор у кримінальному провадженні також подала заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких вказувала на доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину, об`єктивність та неупередженість судового розгляду під час якого судом ретельно перевірялись показання обвинуваченої, які в результаті були беззаперечно спростовані наявними доказами, а доводи захисників не знайшли свого підтвердження. Вирок суду щодо ОСОБА_10 просить залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування вироку і закриття кримінального провадження з підстав недоведеності вини обвинуваченої у вчиненні злочину, прокурора та потерпілу ОСОБА_8 , які не погодилася з доводами сторони захисту та вирок суду просили залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Саме таким вимогам відповідає вирок суду щодо ОСОБА_10 .

Як вбачається зі змісту вироку, в його основу покладені належні, допустимі, взаємоузгоджені та достатні докази, а саме показання обвинуваченої, потерпілої, свідків, протоколи слідчих дій та висновки експертиз.

Доводи сторони захисту щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів вважає непереконливими оскільки вони спростовуються сукупністю взаємоузгоджених доказів, покладених в основу вироку.

Як встановлено з матеріалів справи, в господарстві по АДРЕСА_1 в ніч з 4 на 05 липня 2019 року виникла пожежа, під час якої згорів житловий будинок, колодязь, сарай з худобою та птицею, паркан, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 05.07.2019 та фото таблицями до нього (Том 1, а.с.11-116).

На знищення майна шляхом пожежі вказували наявність обгорілого сміття, 2 велосипедів, тіло корови, тіло свині, обгорілі стовпчики, на яких кріпився паркан, купа обгорілого сіна, від якого і розпочалася пожежа, оскільки.

Відповідно до звіту, складеного провідним інспектором Чернігівського РВ УДСНС України у Чернігівській області ОСОБА_13 , складеному 05.07.2019 загорання розпочалося на відкритій території, поруч з якою відсутні джерела запалювання та не проходять лінії електропередачі. Підпал відбувся від тюка сіна, розташованого поряд з дерев`яним забором, вогонь перекинувся на господарські будівлі та на сам будинок по АДРЕСА_2 . Пожежниками врятований сусідній житловий будинок (Том1, а.с. 148-149).

Твердження обвинуваченої щодо непричетності до інкримінованого їй злочину є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_8 , будучи повторно допитаною в суді апеляційної інстанції та попередженою про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, показала, що спала у будинку з трьома дітьми, о 02 год. 40 хв. 05.07.2019 прокинулась і побачила світло від вогню, припустила, що горить сусідський сарай, проте вийти через центральний вхід з будинку не змогла, горів її сарай та починав горіти будинок. Вона зателефонувала у пожежну частину, вивела дітей, побудила сусідів, побачила, що горить і хлів сусіда, а також обвинувачену ОСОБА_10 , яка була на вулиці з порожнім відром і разом з нею пішла у палаючий будинок, звідки забрала та винесла у простирадлі зібрані документи.

Підозри у підпалі господарства щодо ОСОБА_10 у потерпілої виникли саме тому, що обвинувачена опинилась біля пожежі, яка сталася серед ночі, раніше від усіх. Раніше неодноразово на пожежах у селі першою також з`являлась ОСОБА_10 . Був випадок, коли обвинувачена разом із співмешканцем допомагали односельцям заготовляти сіно, яке вночі згоріло.

З рапорту прийняття заяви про вчинення злочину убачається, що від самого початку потерпіла ОСОБА_8 обвинувачувала саме ОСОБА_10 у підпалі її домогосподарства, мотивуючи це тим, що обвинувачена неодноразово першою з`являлась під час виникнення будь-яких пожеж у селі та пропонувала свою допомогу. І цього разу ОСОБА_10 з`явилася біля її домогосподарства з відром та повідомила про те, що горить сарай.

Такі показання потерпілої підтвердив свідок ОСОБА_14 , допитаний в місцевому суді, який окрім того, що допомагав тушити пожежу, вказав на те, що у нього в господарстві були вчинені два підпали і обидва рази ОСОБА_10 чомусь перша з`являлась з відром.

Як встановлено з показань свідка ОСОБА_15 , допитаного районним судом, тієї ночі від сараю потерпілої загорівся його сарай, він прокинувся від тріску шиферу і розпочав рятувати майно. Від сараю свідка розпочалося займання будинку потерпілої, що вказує на те, що висновок провідного інспектора ОСОБА_13 про підпал з території, де джерела вогню та лінії електропередачі відсутні, відповідає фактичним обставинам справи. Будинок потерпілої ОСОБА_8 загорівся останнім і з нього пожежа розпочатись не могла.

Крім того, під час проведення перевірки інспектор служби цивільного захисту зі слів сусідів та потерпілої встановив, що напередодні пожежі увечері ОСОБА_10 разом зі своїми друзями розпивали спиртні напої на лавці поблизу господарства потерпілої ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події від 05 липня 2019 року та відеозапису до цього протоколу, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2019 року встановлено, що оглянуто господарство АДРЕСА_1 . У ході огляду ОСОБА_10 добровільно видала запальничку білого кольору квадратної форми, за допомогою якої з її слів вона здійснила підпал сіна приблизно о 02 год. 00 хв. 05 липня 2019 року у господарстві № 23 по вул. Козацька. (Том 1, а.с. 122- 126).

За даними протоколу огляду речей від 19 липня 2019 року у приміщенні кабінету № 321 СВ ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області в присутності двох понятих оглянуто запальничку в пластиковому корпусі сіро-чорного кольору, на якому мається наклейка білого кольору по всьому корпусу, кнопка запалювання зеленого кольору, пластикова з елементом сіро-чорного кольору, захисна кришка сопла пластикова з елементами сіро-чорного кольору, на якій мається пошкодження у вигляді обплавлення пластика. При натисканні на кнопку запалювання та її утримування із сопла починає горіти вогонь. Всередині корпуса запальнички наявна прозора рідина. Під час огляду запальничку вилучено та поміщено до спеціального пакету (Том 2, а.с.15-18).

В засіданні апеляційного суду було безпосередньо переглянуто відеозапис слідчого експерименту (Том 1, а.с.25-28), що наданий як додаток до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.07.2019 року.

На слідчому експерименті, проведеному 06 липня 2019 року о 20 годині 51 хвилині, у присутності захисника-адвоката ОСОБА_9 , двох понятих, ОСОБА_10 показала, що вона вдома з подругою вживала алкогольні напої, її цивільного чоловіка вдома не було, коли подруга пішла з її дому, вона залишилась одна і десь о 2-3 годині ночі 05 липня 2019 року пішла до господарства ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 , зайшовши через хвіртку, яка була незамкнена, проте зачинена, та за допомогою чорно-білої запальнички стандартного розміру підпалила тюк сіна, який знаходився у дворі. Розмір тюка сіна та його форму пояснити не змогла, оскільки послалася на темну пору доби. Показала, як саме підійшла до тюка з сіном, як двічі натискала на запальничку, та підпалила тюк. На запитання слідчого пояснила, що бачила, як щось тліло, але подумала, що воно не загориться і погасне, після цього вона пішла додому. Вдома вона пробула хвилин 10-20, а коли вийшла у веранду покурити, то почула якийсь тріск, вийшовши на вулицю побачила у господарстві ОСОБА_11 сяйво угорі та зрозуміла, що то від її дій загорілося і пішла допомагати виносити документи з будинку.

На запитання адвоката ОСОБА_10 зазначила, що не може пояснити що спонукало до вчинення цих дій, вчинювала їх автоматично, також вказала що не хотіла таких наслідків.

Враховуючи диспозицію ч. 2 ст. 194 КК України, апеляційний суд підкреслює, що при встановленні складу вказаного злочину не має значення, що стало причиною вчинення дій, тобто мотив цього злочину, доказуванню підлягає наявність умислу в діях особи та спосіб вчинення злочину, а також наслідки як обов`язковий елемент його об`єктивної сторони (причинний зв`язок між діяннями та наслідками).

Частина 2 ст. 194 КК України передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки». Кваліфікований склад, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, містить кілька альтернативних (окремих) кваліфікуючих ознак: 1) вчинення шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, або 2) заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах, або 3) спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків. При цьому обґрунтовано кожній із них надано цілком самостійне значення.

При диференціації кримінальної відповідальності за умисне знищення або пошкодження чужого майна у випадку вчинення відповідного злочину шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом обов`язковою характеристикою є не наслідки, а «загально небезпечний спосіб знищення або пошкодження». Спосіб знищення пріоритетний, оскільки основним аргументом на його користь є більш вагома соціальна значущість (суспільна небезпека) способу знищення або пошкодження чужого майна порівняно з «шкодою у великих розмірах».

Так, колегія суддів підкреслює, що підпалювання запальничкою сіна, яке є легкозаймистим матеріалом (при цьому подвійне виконання дій щодо приведення запальнички до загоряння, як слідує з пояснень самої обвинуваченої, що зафіксовані на відео під час проведення слідчого експерименту за її участю), а також знаходження сіна поряд з сараєм та дерев`яним будинком, пора року (літо), що є сприятливим для скоєння даного виду злочину, вік обвинуваченої та висновок судово психіатричної експертизи, у відповідності до якого ОСОБА_10 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, та вірно сприймати обставини, всі ці обставини у своїй сукупності вказують на прямий умисел винної особи, яка вогнем знищує чуже майно та ставить під загрозу життя і здоров`я людей, які там проживають.

Та обставина, що осередок виникнення пожежі та її причину, пожежно-технічна експертиза не встановила, не виключає умисного знищення чужого майна шляхом підпалу. Експертиза проводилась у вересні місяці 2019 року, коли місце пожежі та його сліди видозмінилися, а наданих матеріалів було недостатньо експерту, який вивчав надані матеріали та оглядав місце пожежі, для надання висновків (Том 1, а. с. 152-161).

Під час судового розгляду ОСОБА_10 категорично заперечувала свою причетність до підпалу, вказуючи, що вживала алкогольні напої разом із сусідкою, яка пішла додому близько 23 години і вона лягла спати. Вночі прокинулась та вийшла в коридор, побачила зарево, вибігла на вулицю і помітила у господарстві потерпілої пожежу. Вона намагалася допомогти потерпілій, виносила з будинку документи, але ОСОБА_8 почала її обвинувачувати у підпалі та пригрозила, що також спалить і її будинок, тому вона повернулася додому, зібрала всі документи та перевезла їх у будинок співмешканця у село Кувечичі, не вказує на недостовірність та недопустимість зібраних стороною обвинувачення доказів.

Натомість апеляційний суд, ставить під сумнів показання обвинуваченої в частині подальшого розвитку подій, яка на слідчому експерименті пояснювала залишення місце проживання необхідністю допомогти матері співмешканця по господарству, що свідчить про бажання обвинуваченої в будь-який спосіб відвести від себе підозру та в такий спосіб уникнути відповідальності.

Також колегія апеляційного суд звертає увагу на той факт, що з`явившись першою на місці пожежі обвинувачена допомагала виносити саме документи, а не рятувати людей та тварин, що є неприроднім з урахуванням інстинкту самозбереження та вказує про умисел винної на спричинення шкоди майну потерпілої.

Показання потерпілої ОСОБА_8 , яка побачила пожежу, коли вона починала знищувати її будинок, а сарай з худобою, колодязь, сіно та собака вже згоріли, при цьому у сараї потерпілої не було світла і не проходили лінії електропередачі, данні протоколу огляду місця події, згідно яких від господарства по АДРЕСА_1 та області залишилися металеві ворота з хвірткою, а на місці будинку - залишки пожежного сміття, на місці сараю - залишки пожежного сміття та трупи сільськогосподарських тварин, вказують на те, що майно було знищене шляхом підпалу.

На винуватість ОСОБА_10 в знищенні майна потерпілої шляхом підпалу, прямо вказує потерпіла ОСОБА_8 , яка побачила на пожежі обвинувачену самою першою з відром, данні слідчого експерименту під час якого ОСОБА_10 детально розповіла, як прокинулась, вийшла покурити та погуляти, прийшла на подвір`я потерпілої у якої горіло світло у будинку та підпалила тюк із сіном, даними протоколу видачі запальнички, показаннями свідків, які приймали участь в тушінні пожежі, звітом провідного інспектора, який з`ясовував причини загорання та оглядав місце пожежі відразу після її гасіння.

Усі заперечення проти обвинувачення детально перевірялися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами, зібраними з додержанням норм кримінального процесуального закону.

Аналізуючи переглянутий в судовому засіданні відеозапис слідчого експерименту колегія апеляційного суду зауважує, що доводи захисту про недопустимість в якості доказу даних слідчого експерименту, через те, що поведінка обвинуваченої була не впевненою, вона не могла чітко вказати на місце підпалу, а її твердження про те, що вона зайшла через відкриту хвіртку, суперечать показанням потерпілої, яка вказувала, що хвіртку підпирала з середини двору, не виправдовують обвинуваченому в інкримінованому злочині. З цього ж слідчого експерименту встановлено, що обвинувачена повідомила не про відкриту хвіртку, як вказує автор скарги, а саме про незамкнену, що жодним чином не суперечить показанням потерпілої в цій частині, яка відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції зазначила, що на ніч хвіртку підпирала металевим ломом, оскільки чоловіка не було вдома і в такий спосіб він міг повернутися додому, а щілини між хвірткою і стовбцем достатньо, щоб просунути руку і відкинути лом. Спалене сіно вони з чоловіком заготовили на городі обвинуваченої, з її дозволу, привезли у двір, пропонували оплату за викошену траву, від якої ОСОБА_10 відмовилася. Перед пожежею вдень, ОСОБА_10 приходила до неї та брала ключ для закатування банок з консервацією.

Також колегія суддів підкреслює, що зі слідчого експерименту, проведеного в присутності захисника та понятих, вбачається, що ОСОБА_10 було роз`яснено детально про її права, поводилася вона природно та невимушено, показання надавала вільно, не плуталась у перебігу подій та послідовності своїх дій, на обличчі не видно наслідків того, що вона три доби не спала, як вона про це стверджує та вказує її захисник. Крім того, на запитання слідчого обвинувачена деталізувала свої відповіді, пояснення давала вільно, описувала місце події у відповідності з дійсним його відображенням та описала запальничку, як предмет вчинення злочину, який добровільно був виданий обвинуваченою, що в своїй сукупності вказує саме на причетність ОСОБА_10 до інкримінованого злочину. Більше того, захисник ввесь час проведення слідчої дії знаходився в безпосередній близькості до обвинуваченої, що не заважало спілкуватися з ним та висловлювати свої зауваження, повідомляти про порушення прав, якщо таке мало місце. Сам захисник ставлячи обвинуваченій запитання не висловлював жодних зауважень щодо поведінки обвинуваченої, чи її незадовільного зовнішнього вигляду, не виражав незгоди з проведеними слідчими діями, не задавав запитань щодо примусу чи стороннього тиску на обвинувачену, а отже апеляційний суд вважає, що доводи захисника в частині, що обвинувачена піддавалася незаконному впливу з боку поліцейських є безпідставними. Вказана слідча дія проводилась публічно, з участю понятих та захисника, що унеможливлювали будь-який тиск на ОСОБА_10 .

Також необґрунтованою апеляційний суд визнає позицію захисника в частині недопустимості в якості доказу проведення слідчого експерименту, оскільки інших конкретних порушень, аніж невпевнена поведінка обвинуваченої, на погляд адвоката, в апеляційній скарзі зазначено не було, а судом апеляційної інстанції такі порушення встановлені не були через відповідність цієї слідчої дії положенням ст.ст. 223, 240 КПК України.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили, що під час слідчого експерименту ОСОБА_10 вільно себе почувала, жодного тиску на неї не чинилось і вона добровільно розказувала та показувала, як вчинила злочин.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи сторони захисту про те, що в основу вироку покладені неналежні та недопустимі докази, зокрема, показання свідків, протоколи огляду місця події, огляду речей, проведення слідчого експерименту, результати проведення НСРД та висновок судової пожежно-технічної експертизи.

Позиція сторони захисту щодо дачі обвинуваченою ОСОБА_10 вигаданих показань та показань під тиском працівників поліції не заслуговує на довіру. Показання обвинуваченої про обставину підпалу є деталізованими і послідовними, що не характерне при вигадуванні. Також ОСОБА_10 , вказувала, що коли вона заходила в господарство потерпілої, у будинку щось світилося чи то телевізор, чи нічна лампа, що також відповідає показанням потерпілої, а тому не будучи на місці події вигадати дану обставини є неможливим, як неможливо і деталізувати такі моменти без реального сприйняття обставин події.

Крім того, по справі була проведена судово-психіатрична експертиза, в ході якої предметом дослідження експертів серед матеріалів кримінального провадження, обвинуваченої, досліджувався відеозапис слідчого експерименту від 06.07.2019, з якого неадекватної поведінки підекспертної експерти не побачили. Навпаки, ОСОБА_10 на час інкримінованого правопорушення, психічних розладів не виявляла, за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Том 1 а.с.205-208).

У день пожежі ОСОБА_10 добровільно видала працівникам поліції запальничку, якою підпалювала сіно в господарстві потерпілої, що вбачається з протоколу огляду від 05.07. 2019 та відеозапису до нього (Том 1, а. с. 124-126). Запальничка була в робочому стані, що було перевірено під час її огляду, підтверджується даними протоколу огляду та фото таблицями до нього, а також перевірена судом першої інстанції під час судового засідання.

Твердження обвинуваченої про застосування до неї фізичної сили, також не відповідає дійсності, оскільки вона оглядалась лікарем на виявлення стану алкогольного сп`яніння та проходила первинний медичний огляд як затримана особа в Чернігівській центральній районній лікарні.

Станом на 13 год. 45 хв. 05.07.2019 ОСОБА_10 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 1,4 проміле ( том 2 а. с. 6), а 06.07.2019 первинний медичний огляд показав відсутність тілесних ушкоджень тільки старі рубці після порізаних вен на передпліччі( а. с. 7 том 2) .

Згідно із вказівками Верховного суду в цій справі, апеляційним судом вживались заходи щодо перевірки показань ОСОБА_10 про застосування до неї недозволених методів слідства. Прокурору в кримінальному провадженні було дано відповідне доручення, а прокурор вніс в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості щодо можливих незаконних дій поліцейських стосовно ОСОБА_10 при проведенні досудового розслідування. Відповідно до постанови старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, від 22.07.2021 року, закрито кримінальне провадження №000019 від 11.02.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Так, мотивуючи своє рішення слідчий вказав, що під час досудового розслідування факти спричинення співробітниками поліції насильства або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілої ОСОБА_10 , спричиненні істотної шкоди, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Результати негласних слідчих (розшукових) дій, які доводять вину обвинуваченої у підпалі господарства потерпілої та знищенні домогосподарства і худоби, одержані у порядку передбаченому кримінально-процесуальним законом, з дозволу слідчого судді, розсекречені та своєчасно відкриті стороні захисту.

Під час розмови із співрозмовницею ОСОБА_10 повідомила, що через неї згоріли: будинок, сарай, худоба, що вона не бажала таких наслідків, коли сіно не розгорілось відразу, то подумала, що воно потліє та потухне.

Те, що ОСОБА_10 могла здогадуватись про те, що її розмову зі співкамерницею записують, не вказує на незаконність проведеної слідчої дії. Підозрювана на той час ОСОБА_10 могла не розмовляти, повідомити іншу інформацію про обставини підозри.

На відміну від інших учасників судового розгляду: потерпілої, свідків, експерта, обвинувачена не відповідає за надання неправдивих показань чи відмову від надання показань.

Твердження обвинуваченої про те, що вона три доби не спала та не бажала вести будь-які розмови, переказала співкамерниці обставини, які повідомила і співробітникам поліції, спростовуються записами розмов ОСОБА_10 із сусідкою по камері на інші теми.( том 2 а. с.40-43).

Сторона захисту, доводячи порушення права обвинуваченої на захист, вказує на незабезпечення ОСОБА_10 захисником з моменту затримання, а саме на те, що 05 липня 2019 року вранці, обвинувачена була затримана невідомими працівниками поліції, незаконно утримувалась в поліції, де піддавалась незаконному впливу з боку поліцейських з метою отримання зізнання та визнання вини у злочині, який вона не вчиняла.

Проте, такі обставини, спростовуються матеріалами справи та довідкою лікаря, який о 13 год. 45 хв. 05.07.2019 у ОСОБА_10 діагностував стан алкогольного сп`яніння 1,4 проміле, гостра, неускладнена інтоксикація, з порушенням функцій рухової сфери, мови. Відповідаючи на питання в апеляційному суді, ОСОБА_10 вказувала, що після залишення пожежі вона вживала спиртні напої, ховала документи в Кувечичах, відповідно при її затриманні зранку, алкогольної інтоксикації станом на 13 год. 45 хв. не було, оскільки виникнення такого стану пов`язане з надмірним вживанням спиртних напоїв.

Результати опитування з використанням поліграфа від 05 липня 2019 року за участю ОСОБА_10 , які проводилися з 15 год. 10 хв. до 17 год. 30 хвилин 05.07.2019 показали, що саме обвинувачена вчинила підпал господарства. Суд виключив цей результат з числа доказів та залучив до матеріалів справи за клопотанням сторони захисту. Психофізичне інтерв`ю, проведене з письмової згоди обвинуваченої, не може бути доказом тиску на неї, як переконує сторона захисту.

Видача запальнички була здійснена обвинуваченою 05.07.2019 в період часу з 22 год. 24 хв. до 22 год. 38 хв. в присутності двох понятих поблизу господарства, де вона проживає. ОСОБА_10 самостійно винесла з будинку запальничку та передала слідчій ( том 1 а. с. 124-125).

Затримання ОСОБА_10 , за підозрою у вчиненні підпалу відбулося тільки в 00 год. 09 хв. 06.07.2019, що підтверджується даними протоколу затримання, після чого направлений виклик до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який зареєстрований в журналі 06.07.2019 в 00 год. 15 хв.

До видачі запальнички і зізнання в причетності до підпалу, у слідчого не було законних підстав для підозр ОСОБА_10 у вчинені злочину та виклику захисника для неї за рахунок держави.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 були надані всі передбачені законом можливості для реалізації її права на захист у встановлений час, а тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо наявних порушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив докази сторони обвинувачення, заперечення проти них сторони захисту, безпосередньо й повно дослідив надані докази, правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_10 в інкримінованому їй злочині. Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.194 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчиненому шляхом підпалу.

При призначенні покарання суд в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, його обставини, особу обвинуваченої, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, проте вчинила тяжкий злочин, у неї повністю відсутня критика до своєї поведінки та способу життя, а тому призначив покарання в межах санкції статті, наближеної до мінімальної межі.

Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, керуючись статями 404, 405, 407, 418, 419, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4