ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська об`єднані кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000219 від 10.09.2019 року та №0000156 від 07.07.2020 року, на підставі обвинувальних актів та угоди про примирення потерпілої з обвинуваченим, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який не працює, раніше не судимий, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України,

за участі: сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшли обвинувальні акти у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України. В судове засідання учасники провадження подали угода про примирення від 23 червня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , тому згідно з вимогами ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

Суд визнає доведним, що 7 вересня 2019 року близько 21:05 год, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат житлового будинку по місцю свого проживання, що в с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, під час словесного конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_5 умисно наніс їй один удар кулаком своєї правої руки в ліву частину обличчя, від якого ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на підлогу. Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді садна чола зліва і в ділянці внутрішнього кута лівого ока, синців спинки носа та лівої навколо-орбітальної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Крім того, 01 липня 2020 року, приблизно о 18:05 год, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, що в с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, в одній із кімнат житлового будинку, під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , який виник на грунті тривалих неприязних відносин, двома своїми руками умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів в область голови та плечей, виштовхуючи ОСОБА_5 з будинку на вулицю. Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_5 було завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень, а тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме: в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

А також, ОСОБА_3 , систематично, а саме: 28.05.2019, 17.09.2019 та 05.10.2019, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, будучи в стані гніву, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, виражав на адресу своєї матері ОСОБА_5 словесні образи та погрози побиття, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю. Після вчинення домашнього насильства у вказані вище дні ОСОБА_5 викликала працівників Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, які складали стосовно ОСОБА_3 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вчинення вказаних адміністративних правопорушень постановами Підволочиського районного суду в Тернопільській області від 03.07.2019, 24.09.2019 та 10.10.2019 ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_5 , будучи при цьому тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, 01 липня 2020 року, близько 18:00 год, перебуваючи в стані гніву за місцем свого проживання в с. Іванівка, Підволочиського району Тернопільської області вкотре проявив відносно своєї матері ОСОБА_5 акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в її адресу та завдав фізичного болю. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних та фізичних страждань, а також призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, а тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно з угодою про примирення від 23.06.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 60 годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 40 годин громадських робіт, за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено остаточне покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Всі фактичні обставини справи вказані правильно. З потерпілою примирився. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про примирення.

Потерпіла також просила затвердити угоду про примирення, укладену добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру не має. З ОСОБА_3 примирилася.

Прокурор у судовому засіданні просила затвердити цю угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні нетяжкого злочину.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, та ч. 1 ст. 126 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені в ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Також судом встановлено, що дана угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями статтей.

Тому наявні правові підстави для затвердження угоди, укладеної 23.06.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення від 23.06.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України та призначити узгоджену міру покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 60 годин громадських робіт;

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 40 годин громадських робіт;

- за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1