Справа № 357/3958/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000355 від 11.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Біла Церква, Київської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 29.03.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1ст. 185 КК України, суд, -

У С Т А Н О В И В:

Так, 01.03.2021 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у кімнаті № НОМЕР_1 , яка знаходиться у приміщенні мотелю «Автоколесо», що за адресою: вул. Леваневського, 128 м. Біла Церква Київської області, відпочивала разом з потерпілою ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_4 .
В подальшому, ОСОБА_6 01.03.2021 близько 23 год. 00 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу з поверхні тумби вчинила крадіжку мобільного телефону «HuaweiHonor 7А 2/16 Gb», вартістю 1560 гривень, належного потерпілій ОСОБА_4 , який помістила до своєї сумки.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила майнової шкоди потерпілій ОСОБА_4 на суму 1560 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 досягнуто та підписано угоду про примирення від 06.05.2021 року, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_6 понесе покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2021, більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (місяців) обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, на що сторони дають свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 після роз`яснення їй суті обвинувачення, визнала свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 185 КК України. Також пояснила суду, що вона розуміє права, надані їй законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі, готова виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просила затвердити зазначену угоду.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення та заявила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не має, зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальнихпроступків, злочинівневеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїмзмістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України віднесений до не тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніжті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої.
Крім того, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.
Потерпілій ОСОБА_4 відповідно до умов угоди роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілій зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Речові докази: договір № 61302 від 05.03.2021 між ПТ «Ломбард Бичков і Шешуков» та ОСОБА_7 - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Крім того, суд враховує, що потерпілою ОСОБА_4 було подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченоої ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди. Разом з тим, при зверненні до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження потерпілий та його представник відмовились від цивільного позову.
Зі змісту частини п`ятої статті 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною першою статті 206 ЦПК регламентовано, що позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне прийняти відмову цивільного позивача від цивільного позову у кримінальному провадженні та залишити зазначений позов без розгляду.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В АЛ И В :

Затвердити угоду від 06.05.2021 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2021, більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (місяців) обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, на що сторони дають свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувати.
Речові докази: договір № 61302 від 05.03.2021 між ПТ «Ломбард Бичков і Шешуков» та ОСОБА_7 - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Прийняти відмову цивільного позивача від цивільного позову у кримінальному провадженні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України.
Учасникисудового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1