УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Слідчий суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявниці адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
30.06.2021р. ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.12.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_6 , реєстровий №4015, належить квартира АДРЕСА_1 . В січні 2017р. їй стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2017р. в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.01.2017р. за №0000094, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. За змістом цієї ухвали вбачається, що підставою для накладання арешту стала наявність у слідства підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 вибула із власності ОСОБА_7 шляхом обману. Однак протягом тривалого часу жодні слідчі дії в межах відповідного кримінального провадження не провадяться, винуваті особи не встановлені, справа до суду не направлена. В той же час, цивільним законодавством закріплюється принцип законності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає з закону. Вона придбала вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2016р. і продавцем квартири був ОСОБА_8 . Той набув право власності на цю квартиру на підставі укладеного з ОСОБА_7 договору купівлі-продажу, посвідченого 25.11.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9 за реєстровим № 1821. Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.06.2021р. задоволено позов, в т.ч. ОСОБА_5 до ОСОБА_7 - останнього визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , її та членів її сім`ї вселено в зазначену квартиру. Крім того, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2020р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про визнання недійсними довіреності від 18.11.2016р., договору купівлі-продажу від 25.11.2016р. та витребування квартири з чужого незаконного володіння, оскільки суд не здобув доказів того, що оформлення довіреності від імені ОСОБА_7 на продаж зазначеної квартири відбулось під впливом втручання стороннього фактору, який не дав змогу ОСОБА_7 висловити незгоду щодо її оформлення. При цьому, судом були відхилені доводи ОСОБА_7 про наявність кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000094 від 11.01.2017р., за його заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України, оскільки сама по собі наявність кримінального провадження не є належним та достатнім доказом застосування до позивача обману, тиску, примусу при оформленні довіреності, результатів розслідування не мається - справа не передана до суду з обвинувальним актом, підозра нікому до теперішнього часу не пред`явлена. Таким чином, підстави для накладання арешту на квартиру, що зазначені в ухвалі слідчого судді є такими, що втратили будь-який сенс і накладання арешту на зазначену квартиру порушує право власності ОСОБА_5 .
Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2017р., на квартиру АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник заявниці адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав повністю з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, пославшись на його передчасність та пояснив, що досудове розслідування в кримінальному провадженні, в якому було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , на даний час триває, квартира продовжує мати статус речового доказу, у зв`язку з чим підстави для її арешту не відпали.
В судове засідання представник СВ Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за клопотанням якого було накладено арешт, не прибув, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутність представника органу досудового розслідування.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 вказаної статті арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в т.ч., на рухоме чи нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Слідчим суддею встановлено, що 11.01.2017р. до ЄРДР за №0000094 за заявою ОСОБА_7 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, і розпочато досудове розслідування.
В ході досудового розслідування встановлено, що в середині жовтня 2016 року невідомі особи, шляхом обману, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , чим спричинили йому матеріальний збиток у великих розмірах.
Зазначена квартира належала ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 15.11.2016р. районною адміністрацією Запорізької міської ради по Хортицькому району. Право власності зареєстровано 22.11.2016р.
25.11.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9 за реєстровим № 1821 було посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_7 , від імені якого за довіреністю продав, а ОСОБА_8 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру за ОСОБА_8 зареєстровано 25.11.2016р.
21.12.2016р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.12.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 4015.
В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2017р. (справа №1-кс/337/53/2017, ЄУН 337/174/17) накладено арешт на вказану квартиру з метою збереження речового доказу.

Згідно з Витягом з ЄРДР від 02.07.2021р. досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.01.2017р. за №0000094, на даний час триває, підозра у вчиненні кримінального правопорушення жодній особі не вручена.
З`ясувавши та оцінивши обставини справи, слідчий суддя вважає, що потреба в подальшому застосуванні арешту зазначеної квартири не відпала і підстав для його скасування немає.

Як вже зазначалось вище, арешт на вказану квартиру було накладено відповідно до ст.170 КПК України з метою збереження її як речового доказу у відповідному кримінальному провадженні.

Однак досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні на даний час триває, відомостей про скасування постанови слідчого про визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом слідчому судді не надано.

Доводи представника заявниці про те, що судовими рішеннями в порядку цивільного судочинства встановлена правомірність набуття ОСОБА_5 права власності на вказану квартиру та недоведеність незаконності вибуття квартири з володіння ОСОБА_7 , в т.ч. через шахрайські дії інших осіб, слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що наявність таких судових рішень сама по собі не є підставою для скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, оскільки, як вже зазначалось, досудове розслідування кримінального провадження за фактом шахрайських дій щодо квартири АДРЕСА_1 триває. Оцінку обставинам, встановленим рішеннями судів в цивільних справах, якщо вони стосуються обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення і відповідно можуть бути використані як докази, в силу положень ст.93 КПК України повинен надати слідчий, а не слідчий суддя.

За поясненнями прокурора в судовому засіданні судові рішення, на які посилається заявниця, органу досудового розслідування жодними особами не надавались.

Також слідчим суддею встановлено, що в межах накладеного арешту на нерухоме майно ОСОБА_5 як власник не позбавлена права вільно володіти та користуватись квартирою.

Крім того, постановою Запорізького апеляційного суду від 02.06.2021р. ОСОБА_5 та членам її сім`ї усунуті перешкоди в користуванні зазначеною квартирою шляхом їх вселення та визнання ОСОБА_7 втратившим право користування квартирою.

Враховуючи зазначене, а також те, щозаконом дозволено накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача, самез метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що обмеження ОСОБА_5 у праві лише вільно розпоряджатися (відчужувати) зазначеною квартирою в даному випадку є розумним та відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.
Таким чином, в задоволені клопотання ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.2,170,174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено учасникам справи 05.07.2021р. в 08.30год.

Слідчий суддя ОСОБА_1

02.07.2021