Житомирський апеляційний суд
Справа №776/10/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2015 року за № 20001549 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2017 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ярунь, Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати, постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання та задовольнити його цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди. Зазначає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що суд безпідставно проігнорував його цивільний позов про стягнення 6000 грн. матеріальної шкоди, викрадених із сейфа.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за :

-ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

-ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-ч.2 ст.345 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.10.2015 року призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.11.2013 по 27.12.2013, з 28.03.2014 по 03.07.2014, з 30.07.2015 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 по 19.12.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, та постановлено вважати таким, що відбув покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів 552 грн.42 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, 16.03.2015 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_7 прийшов до знайомого проживаючого в АДРЕСА_3 , який був відсутній за місцем проживання. В цей час у ОСОБА_7 з корисливих мотивів виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 в цей же день та час, скориставшись відсутністю ОСОБА_9 підійшов до вхідних дверей будинку по АДРЕСА_4 та за допомогою сокири, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проник до вищевказаного будинку. Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_7 в одній із кімнат викрав мікрохвильову піч марки «MEDION MD 41283». Після чого ОСОБА_7 , місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився викраденим, на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1547 гривень 07 копійок.

01.07.2015 у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів її співмешканця ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Однак, самостійно реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 не змогла, так як грошові кошти знаходилися в зачиненому металевому сейфі, що потребувало фізичних зусиль для його відкриття, саме тому ОСОБА_10 вирішила запропонувати прийняти участь у викраденні чужого майна знайомому ОСОБА_7 , який в свою чергу на дану пропозицію погодився. Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_6 , близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_7 діючи в межах спільної попередньої змови, прийшли до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_10 , яка проживала у вказаному будинку, маючи ключ від вхідних дверей, відкрила їх та шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю за місцем проживання ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_7 зайшли в приміщення будинку.

В цей же час та місці, ОСОБА_10 показала ОСОБА_7 металевий сейф, в якому знаходилися грошові кошти та надала кухонну сокиру з металевою трубою для його відчинення, шляхом пошкодження. В період часу з 15 години 00 хвилин до 15 години 20 хвилин ОСОБА_7 застосовуючи фізичну силу, використовуючи кухонну сокиру та трубу шляхом пошкодження замка, відкрив двері металевого сейфу, звідки діючи у межах спільної попередньої змови викрав грошові кошти у сумі 6000 гривень. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з викраденими грошовими коштами вийшли з будинку та розпорядилися грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 6000 гривень.

30.07.2015 близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_7 , який відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.2015 винесеної в рамках судового розгляду кримінального провадження № 0002969 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, перебуваючи поблизу будинку № 92 по вул. Черняхівського в м. Житомирі був помічений дільничним інспектором міліції ВДІМ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області лейтенантом міліції ОСОБА_12 , який перебував при виконанні службових обов`язків. У цей же день, час місці та за вказаних обставин до ОСОБА_7 підійшов та звернувся ОСОБА_12 при цьому повідомив, що він є працівником міліції та показав службове посвідчення дільничного інспектора міліції.

В свою чергу ОСОБА_7 зрозумівши, що перед останнім знаходиться працівник міліції, з метою уникнення затримання вирішив чинити опір останньому, з метою втечі. З даного приводу, ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці ніж умисно наніс один удар даним ножем в область правої частини грудної клітки, чим спричинив ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді непроникаючої різаної рани грудної клітки справа. Після завданого удару ОСОБА_7 місце скоєння злочину залишив.

Заслухавши доповідача, прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , які вважали вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим, а його дії за ч.2, ст. 185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України, кваліфіковано правильно та ніким з можливих апелянтів не оспорюються.

Доводи потерпілого ОСОБА_6 про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 надмірно м`якого покарання, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не перебуває на обліку; не працює; за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та часткове відшкодування шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав рецидив злочину.

На підставі викладеного, суд вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах, передбачених санкціями статей КК України, за якими останнього засуджено та вважав, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_6 не наводиться доводів які б могли слугувати безумовною підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що суд безпідставно проігнорував його цивільний позов про стягнення 6000 грн. матеріальної шкоди, апеляційний суд вважає необгрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ст.347 КПК України, судовий розгляд починається з оголошення прокурором викладу обвинувального акту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільний позов потрепілим ОСОБА_6 було пред`явлено після початку судового розгляду, в зв`язку з чим цивільний позов не був предметом судового розгляду суду першої інстанції. Відповідно і апеляційний суд в межах, передбачених ч.1 ст.404 КПК України, позбавлений можливості робити висновки в цій частині.

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.128 КПК України потерпілий ОСОБА_6 не позбавлений права пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Вирок суду є законним і обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі потерпілого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2017 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: