Дата документу 24.03.2021 Справа № 335/2450/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2450/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/779/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року, якою у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Енергодар Запорізької області, громадянки України, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 7 травня 2021 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та застосовано у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 7 травня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки після повідомлення про підозру ОСОБА_7 , остання переховувалась від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим була оголошена у розшук, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти власності, обізнана про місце проживання потерпілої, а тому може незаконно впливати шляхом застосування насильства, залякувань або вмовлянь на потерпілу, офіційно не працевлаштована, не має джерела доходу, а також неможливістю застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновок про існування ризиків суперечить фактичним обставинам.

Вказує, що в матеріалах провадження є відомості про вручення ОСОБА_7 під розписку тільки однієї повістки, що не свідчить про систематичне ігнорування викликів слідчого, а посилання на багаторазові виклики телефонними дзвінками стороною обвинувачення належним чином не підтверджені.

Зауважує, що ризик незаконного впливу на потерпілу спростовується тим, що з часу початку досудового розслідування 15 листопада 2020 року по час затримання 17 лютого 2021 року, тобто за 3 місяці, коли ОСОБА_7 перебувала на волі і мала змогу впливати на потерпілу, вона жодного разу це не зробила.

Крім того, захисник вказує, що ризик вчинення іншого кримінального злочину стороною обвинувачення жодним доказом не доведений, обвинувачена раніше не судима, під час досудового розслідування до свого затримання інших злочинів не вчиняла, має постійне місце проживання, місце реєстрації, сім`ю, оскільки проживає разом з матір`ю, сестрою та племінниками.

Також суд першої інстанції не врахував те, що обвинуваченій тільки 18 років, а в цьому віці важно знайти офіційне працевлаштування, і також є логічним у цьому віці відсутність чоловіка та дітей.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подану нею апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. Зазначила, що відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу потрібно врахувати вагомість доказів вчинення кримінального правопорушення. Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що встановив слідчий суддя, проте це є порушенням ст. 198 КПК України, оскільки висновки слідчого судді не мають преюдиції. Зауважила, що судом першої інстанції проігноровано, що докази збирались до внесення відомостей до ЄРДР. Вказала, що обвинувачену ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 було затримано в ніч на 14 листопада 2020 року, після чого відпустили та надали повістку на 16 листопада 2020 року. Обвинувачена ОСОБА_7 не з`явилась, більше повісток не направляли, а телефоні дзвінки не доводять факту належного повідомлення. Крім того вказала, що обвинувачена ОСОБА_7 , якій виповнилось тільки 18 років за місцем проживання характеризується позитивно.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану її захисником апеляційну скаргу, без надання доповнень.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував у задоволенні апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду першої інстанції законне, оскільки обвинуваченій ОСОБА_7 направлялась повістка та остання викликалась телефонним шляхом, але від явки до слідчого ухилилась, у зв`язку із чим її було оголошено у розшук.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_7 , її захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів у сфері проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, оголошення її у розшук, що свідчить про наявність існування ризику переховування від суду.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на потерпілу, оскільки обвинуваченій ОСОБА_7 може бути відома адреса її проживання чи роботи, у зв`язку з чим, вона може здійснювати на неї певний вплив з метою зміни нею показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді особистого зобов`язання, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи захисника про те, що обвинуваченій ОСОБА_7 була вручена лише одна повістка про виклик, що не свідчить про ігнорування викликів слідчого, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки аналіз ст. 135 КПК України свідчить про обов`язок особи, яка отримала повістку, прибути за викликом, що обвинувачена не виконала, і поважні причини неприбуття до слідчого стороною захисту не повідомлено, як і не спростовано доводи сторони обвинувачення з приводу наявності високого ризику переховування у подальшому, які обґрунтовуються оголошенням обвинуваченої у розшук.

Крім того, доводи захисника у судовому засіданні апеляційного суду про те, що виклик по телефону не є належним повідомленням, також спростовуються нормами ст. 135 КПК України, яка передбачає можливість виклику особи в тому числі до слідчого шляхом здійснення виклику по телефону.

Відтак вказані дії обвинуваченої ОСОБА_7 в сукупності свідчать про можливість переховування її від суду.

Посилання захисника на те, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце проживання та місце реєстрацію, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченою дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта з приводу того, що обвинувачена ОСОБА_7 має сім`ю, матір, сестру та племінника, висновків суду першої інстанції також не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на її поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року, якою застосовано у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 7 травня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4