Справа № 185/6515/21
Провадження № 1-кс/185/1437/21
У Х В А Л А
12 серпня 2021 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим,- ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить суд визнати протиправну бездіяльністю слідчого ОСОБА_4 . СВ Павлоградського РВП щодо неознайомлення його з права та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння відносно нього кримінального правопорушення; скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 СВ Павлоградського РВП про відмову у визнанні його потерпілим від 30.07.2021 року, потерпілим у кримінальному провадженні № 000231 від 08.06.2021 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні слідчого ОСОБА_4 СВ Павлоградського РВП перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000391 від 08.06.2021 за ознаками ч.1 ст.122 КК України

27.07.2021 ОСОБА_3 додатково здав заяву про визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.

04.08.2021 він отримав постанову за підписом слідчого СВ Павлоградського РВП ОСОБА_4 , згідно якої йому відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

Кримінальним процесуальним законодавством передбачена можливість відмови слідчим чи прокурором у наданні статусу потерпілого виключно особі, якій однозначно та безсумнівно не була спричинена моральна, фізична або майнова шкода. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, навіть наявність сумніву в тому, чи була завдана особі відповідна шкода, виключає можливість прийняття рішення про відмову у визнанні її потерпілим, оскільки для такого рішення необхідна наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що шкоду не було завдано.

Таким чином, у сторони обвинувачення не було очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 не завдано шкоду.

Скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю, посилаючись на доводи викладені в поданій до суду скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак надав матеріали кримінального провадження №0000391.

При розгляді скарги слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Павлоградського РВП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Як встановлено у судовому засіданні, 27 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до СВ Павлоградського РВП ГУНП у Дніпропетровській області з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000391 від 08.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки йому внаслідок кримінального правопорушення завдано матеріальної, фізичної та моральної шкоди.

Постановою слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 на підставі того, що згідно ст.477 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, щодо кримінального правопорушення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно зі ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Тобто, у силу норм ст. 55 КПК України, фізичній особі може бути відмовлено у визнанні потерпілим, якщо заява подана фізичною особою, якій кримінальним правопорушенням не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Адже, законним є рішення, ухвалене компетентним суб`єктом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим критеріям оскаржуване рішення слідчого не відповідає.

У абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», зазначається, що вирішуючи питання про визнання особи потерпілим, особа, яка розглядає таке звернення має з`ясувати, яку конкретно шкоду заподіяно їй злочином (моральну, фізичну чи майнову), і зазначити це в постанові.

Указане залишилося поза увагою слідчого, так як оскаржуване процесуальне рішення не містить у собі інформації про те, чому указаних заявником доводів про завдання шкоди не достатньо для констатації факту її завдання, враховуючи надання заявником довідки КНП "ПЛІЛ" ПМР №5048 від 02.06.2021 року.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково.

В частині вимог скарги щодо визнання бездіяльності слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області незаконною, скарга задоволенню не підлягає, оскільки таке рішення не передбачено ст.303, 307 КПК України. Приймаючи до уваги наведене, вважаю, що в даному випадку правові підстави для здійснення слідчим суддею судового контролю - відсутні.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 30.07.2021 року у кримінальному провадженні № 0000391 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошений о 16:50 годині 12.08.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1