Справа № 738/884/21
№ провадження 1-кс/738/116/2021
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року суддя Менського районного суду Чернігівської області: ОСОБА_1
за участю

секретаря судових засідань: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002213 від 02.11.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2021 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021, суддя ОСОБА_6 визначена головуючою в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002213 від 02.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України.

16 серпня 2021 року суддя ОСОБА_6 подала заяву про самовідвід щодо розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, останній обіймав посаду керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, яка знаходилася в межах територіальної юрисдикції Менського районного суду Чернігівської області, з яким прокуратура тісно співпрацювала, у зв`язку з чим вона особисто знайома із ОСОБА_7 , окрім цього вказує, що була знайома з потерпілою ОСОБА_5 та загиблою ОСОБА_8 , а тому з метою недопущення необ`єктивності та упередженості під час розгляду справи, виникнення сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді у сторін кримінального провадження та у стороннього спостерігача, вважає, що не може брати участь в розгляді даної справи, про що заявляє самовідвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 серпня 2021 року матеріал заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 передано до провадження судді ОСОБА_1 .

В судове засідання суддя ОСОБА_6 , яка подала заяву про самовідвід не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Потерпілий ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Потерпіла ОСОБА_5 в засіданні просила задовольнити вказану заяву про самовідвід.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення заяви.

Вивчивши заяву про самовідвід, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями статті 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Ключовим моментом правової держави повинно бути справедливе правосуддя.

Таке, згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, перебував на посаді керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, яка знаходилась в межах територіальної юрисдикції Менського районного суду Чернігівської області, а тому суддя ОСОБА_6 знайома з обвинуваченим та, як вказує у своїй заяві, з останнім доводилося неодноразово спілкуватися та постійно співпрацювати у службовій діяльності.

Вказані обставини відомо сторонам у кримінальному провадженні та у судовому засіданні прокурор, захисник обвинуваченого та потерпіла вказували, про не можливість розгляду даного кримінального провадження суддею ОСОБА_6 , тобто у них виникають сумніви, щодо безстороннього розгляду даного кримінального провадження вказаним суддею.

Таким чином заява про самовідвід є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву про самовідвід судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002213 від 02.11.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Менського районного суду
Чернігівської області: ОСОБА_1