Дата документу 29.06.2021 Справа № 554/2132/21
Провадження №1-кс/554/4691/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора,

в с т а н о в и в :

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим від 23.12.2020 у кримінальному провадженні № 0000251 від 23.12.2020 року за ч. 2 ст. 384 КК України. Просив скасувати постанову прокурора.

У судове засідання скаржник, його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність слідчого, прокурора оскільки його відсутність не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Встановлено, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000251 від 23.12.2020 року за ч. 2 ст. 384 КК України за заявою ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України слідчим прокуратури Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_4 та прокурором Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_5 .

Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 23.12.2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000251 від 23.12.2020 року за ч. 2 ст. 384 КК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні, зокрема, може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Водночас ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Тобто,КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливе настання наслідку. З цього випливають такі вимоги: причина (діяння) у часі повинна передувати наслідку; причина (діяння) не лише повинна передувати наслідку в часі, але і викликати його; причинний зв`язок має місце лише у разі, коли діяння є головною, визначальною умовою (фактором) настання суспільно небезпечного наслідку, тобто діяння слід розглядати як головну умову (причину) настання наслідків, якщо без нього суспільно небезпечні наслідки не настали б; діяння перебуває в причинному зв`язку з наслідком, якщо воно з неминучістю викликає настання цього наслідку.

Згідно зі ст. 384 КК України об`єктом цього складу злочину є суспільні відносини, що забезпечують умови з охорони належного отримання суб`єктами провадження правдивих показань свідка чи потерпілого, правдивого висновку експерта, правильного перекладу від перекладача.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 384 КК України полягає у 1) завідомо неправдивому показанні свідка чи потерпілого, 2) завідомо неправдивому висновку експерта, 3) завідомо неправильному перекладі.

У диспозиції ч. 2 ст. 384 КК передбачено відповідальність за кваліфікуючі (обтяжуючі) види діяння. До них належать: а) ті самі дії, якщо вони поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині; б) ті самі дії, якщо пов`язані зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту; в) ті самі дії, якщо вони вчинені з корисливих мотивів.
Будь-які наслідки цього злочину перебувають поза межами його об`єктивної сторони.

У заяві ОСОБА_3 від 01.07.2020 про кримінальне правопорушення, за якою були внесені відомості до ЄРДР, відсутні дані про заподіяння йому тяжких наслідків, їх розрахунок та документальне підтвердження.

Отже, виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), що на момент подання заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що на даний час відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 завдано будь-яку шкоду, що не спростовано останнім, то слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова прокурора є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та відмову у задоволенні клопотань відсутні.

У зв`язку з наведеним вимога скарги не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55, 220, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1