Справа № 751/2210/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/440/21
Категорія - ч.1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чернігівського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28 квітня 2019 року за №0002552 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2021 року, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту за адресою його постійного проживання: АДРЕСА_1 , до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

По справі цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2019 близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку №32 по вул. Козацькій у м. Чернігові, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, в ході конфлікту, який виник на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_7 три удари кулаком правої руки в область обличчя та три удари кулаком правої руки в область грудної клітини праворуч, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та тулуба, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 195 від 28.05.2019, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з переломом 4-ого ребра праворуч, які, відповідно висновку судово-медичної експертизи № 195 від 28.05.2019, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Суд прийшов до висновку, що умисні дії ОСОБА_9 , які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених, у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, підлягають кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, в поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 , а провадження у справі закрити.

Апелянт стверджуючи про незаконність вироку суду, зазначає про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, грубе порушення норм кримінального процесуального закону і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить вимогу про його скасування з наступних підстав:

- Слідчим не надано для ознайомлення рентгенограму та інші матеріали кримінального провадження, а тому у обвинуваченого є сумніви щодо отриманих потерпілим травм.

- Переконаний, що рішення суду обґрунтоване виключно доказами сторони обвинувачення, при цьому безпідставно відмовлено стороні захисту в допиті свідків, які спростовують показання потерпілого (серед них сторож ДНЗ №38 та свідки біля під`їзду).

- Вважає, що показанням обвинуваченого дана невірна оцінка.

- На думку обвинуваченого, показання потерпілого лише свідчать про конфлікт який виник між ним та обвинуваченим, бійку, яка там була, але ніяким чином не доводять вчинення удару, що призвів до перелому ребра. При цьому, допитані в суді свідки не бачили моменту нанесення цих ударів, а інші очевидці інциденту допитані не були.

- Просить врахувати наявність тривалих неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим, а також між обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 , у відношенні яких триває досудове розслідування за заявами ОСОБА_9 .

За цих підстав, посилаючись на положення Конституції України та КПК України, зазначає, що всі сумніви щодо доведення вини мають трактуватись на користь особи, якій пред`явлене звинувачення.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку вимог своєї апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу адвоката, позицію прокурора та потерпілого, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнає, колегія суддів вважає, що вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, визнаних судом першої інстанції встановленими, було доведено в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, вина підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, показаннями потерпілого, свідків, даними з протоколу пред`явлення для впізнання, відомостями з медичної довідки, висновком експерта та іншими письмовими доказами по справі.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 показав в засіданні місцевого суду, що він був знайомий з обвинуваченим років п`ять. Вказав, що 28.04.2019 близько 16-30 він йшов у магазин. Біля будинку АДРЕСА_2 сидів ОСОБА_9 . Коли він наблизився до нього той несподівано вскочив, підійшов до нього та бризнув газовим балончиком в обличчя. Коли він почав закривати обличчя руками ОСОБА_9 наніс йому 3 удари кулаком в область лівої щоки, а потім ще 3 удари в область правого підребер`я. Після другого удару він відчув різкий біль, а тому відскочив від нього, побачив, що двері під`їзду будинку АДРЕСА_2 відчинені і побіг до нього. На першому поверсі вже на сходах ОСОБА_9 наздогнав його і наніс ще два удари ногою по сідницям. Потім він крикнув, щоб той викликав поліцію, а сам пішов. Він викликав наряд патрульної поліції, описав нападника і його затримали біля магазину «АТБ». Коли затримали ОСОБА_9 , вони всі разом направились до відділу поліції на вул. Шевченка, 13, де він написав заяву. У відділі ОСОБА_9 продовжував ображати його нецензурною лайкою та погрожувати. Після відділку він поїхав додому, де і пробув 3 дні, вживаючи при цьому знеболювальні, але біль не стихала, а тому він звернувся до травматологічного відділення 2 лікарні. Йому зробили рентген і встановили діагноз: перелом 4 ребра праворуч. На стаціонарному лікуванні не перебував. Зазначив, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 нічого не говорив, а лише лаявся.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду впевнено заявив, вказавши на обвинуваченого, що саме обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження 28.04.2019 року близько 16-30 годин, за обставин, які він повідомив суду.

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які надані в судовому засіданні суду першої інстанції підтверджують вищевикладені обставини вказані потерпілим ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , допитані судом першої інстанції, які не були безпосередніми очевидцями подій, але підтвердили, що прибувши на місце події в складі екіпажу поліції отримали інформацію від потерпілого про те, що ОСОБА_9 застосував щодо нього газовий балончик та наніс тілесні ушкодження. При огляді очей було видно їх почервоніння, невідомі жінки надавали йому допомогу. Потерпілий описав ОСОБА_9 , а тому за прикметами було встановлено його місцезнаходження. Також свідок ОСОБА_14 додав, що потерпілий скаржився на головний біль та біль у ребрах, а також надав відомості стосовно особи, яка спричинила йому шкоду.

Отже, всі показання свідків є логічними, послідовними та узгоджуються не лише між собою, а й з іншими матеріалами кримінального провадження, у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності, оскільки всі ці обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами.

З рапорту помічника чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, встановлено, що 28.04.2019 отримано повідомлення зі служби «102» про те, що 28.04.2019 о 17.19 по вул. Козацька, 32, заявника ОСОБА_7 побив ОСОБА_9 та пирснув у обличчя із газового балончика (т.1 а.п.85-86).

За даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2019, вбачається, що ОСОБА_15 просить провести перевірку по факту нанесення йому тілених ушкоджень громадянином ОСОБА_9 , що мало місце 28.04.2019 (т.1 а.п.87).

З довідки КНП «Чернігівська міська лікарня №2» від 02.05.2019 встановлено, що ОСОБА_15 02.05.2019 звертався до травмпункту з приводу травм, отриманих в результаті його побиття 28.04.2019 (т.1 а.п.91).

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2019, потерпілий ОСОБА_15 впевнено впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , який 28.04.2019 спричинив йому тілесні ушкодження (т.1 а.п.93-95).

Також вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Висновком експерта № 195 від 28.05.2019, відповідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з переломом 4-го ребра праворуч, синців обличчя та тулубу, котрі виникли від дії тупих твердих предметів, по механізму удару та тиснення. Закрита травма грудної клітки з переломом 4-го ребра праворуч відноситься до категорії середнього ступнею тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. Синці обличчя та тулубу, як усі в сукупності, так і кожний окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, чи незначної стійкої втрати працездатності. Закрита травма грудної клітки з перелом 4-го ребра праворуч по давності утворення може відповідати даті 28.04.2019. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , виникли від дії тупих твердих предметів, в тому числі і внаслідок нанесення ударів руками та ногами сторонніх осіб. Виходячи з кількості ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_7 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу не менше 2-х травмуючих дій. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , утворення їх при падінні з висоти власного зросту на площину, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення, виключається. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , знаходяться в зонах досяжних для власної руки (т.1 а.п.102-105).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2020 та відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 , який продемонстрував, як ОСОБА_9 наносив йому тілесні ушкодження 28.04.2019 (т.1 а.п.106-109).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2020, та відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , який продемонстрував, як ОСОБА_9 28.04.2019 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_17 (т.1 а.п.110-113).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2020, та відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , який продемонстрував, як ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_17 (т.1 а.п.114-117).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2020, у ході якого свідок ОСОБА_11 впевнено впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , як такого, що 28.04.2019 біля будинку АДРЕСА_2 , розпилив газ в обличчя, наніс удари кулаком в обличчя та в грудну клитину праворуч під руку ОСОБА_17 (т.1 а.п.118-120).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2020, у ході якого свідок ОСОБА_12 впевнено впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , як такого, що 28.04.2019 біля будинку №32 повул Козацькій у м. Чернігові, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_17 (т.1 а.п.121-123).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2020, у ході якого свідок ОСОБА_14 впевнено впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , якого він у складі екіпажу патрульної поліції 28.04.2019 по вул Козацькій у м. Чернігові затримував за прикметами, наданими потерпілим ОСОБА_18 (т.1 а.п.138-141).

Висновком експерта № 90 від 25.02.2020 встановлено, що у ОСОБА_9 на час кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час теперішнього судово-психіатричного експертного дослідження психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він може вірно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правильні показання, у нього не знайдено психіатричних протипоказань до участі у проведенні досудового розслідування та судовому розгляді кримінального провадження. ОСОБА_9 не показане застосування примусових заходів медичного характеру (т.1 а.п.149-152).

Висновком експерта № 91 судово-психіатричної експертизи від 25.02.2020 року встановлено, що у ОСОБА_9 психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено, протиалкогольне лікування йому не показане (т.1 а.п.153-155).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого такою, як спосіб уникнути відповідальність за скоєне, а тому доводи щодо невірної оцінки показань судом першої інстанції є безпідставними.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, за вчинення ним кримінального злочину - це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого та доводи його захисника про те, що судом невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_9 , спростовуються показаннями потерпілого, свідків, висновками судово-медичної експертизи та письмовими доказами, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими, а їх сукупність достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо твердження про ненадання обвинуваченому для ознайомлення рентгенограми та її знищення, апеляційним судом встановлено наступне. В засіданні апеляційного потерпілий повідомив, що рентгенограма була передана для дослідження та назад потерпілому не поверталась. Як слідує із ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.05.2019 року судом було ухвалено рішення про призначення судово-медичної експертизи на підставі медичної документації, зокрема, рентгенографічного знімку (т.1 а.п.99-100). Згідно висновку експерта № 195 від 28.05.2019р., на судово-медичну експертизу слідчим надано, зокрема, рентгенограма ОГК №8859 від 02.05.19. та на підставі всієї медичної документації зроблено висновок щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

При цьому, ні засіданні суду першої інстанції, ні при розгляді справи апеляційним судом, стороною захисту не заявлено клопотання щодо допиту експерта з питання щодо встановлення тілесних ушкоджень та питання про обсяг наданої для проведення експертизи документації, а тому дане зауваження апелянта щодо приховування рентгенограми є лише припущенням.

Отже, стороною захисту не надано доказів, які свідчать про те, що вказаний висновок отримано в незаконний спосіб з порушенням встановленого законом порядку.

При цьому, перевіряючи наведені доводи сторони захисту, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 вересня 2019 року (справа № 754/14281/17, провадження № 51-218км19) встановлено, що постановами колегій суддів Першої та Другої судових палат (провадження № 51-8073км18 та № 51-5364км18) констатовано відсутність істотних порушень вимог КПК у зв`язку з невідкриттям сторонам захисту медичної документації в порядку ст. 290 КПК України, що суперечить висновкам, викладеним у постанові Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 7 серпня 2019 року (справа № 555/456/18, провадження № 51-2676км19).

Враховуючи відсутність усталеної практики з даного питання, апеляційний суд виходить з того, що висновок судово-медичної експертизи та медична документація для проведення експертизи, були отримані в порядку встановленим КПК України. Жодних даних, які б свідчили, що вищевказані докази були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також були здобуті завдяки інформації, яка була отримана внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в судовому засіданні встановлено не було.

Так, експертом КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» було складено висновок №195 від 28.05.2019, який відповідає вимогам ст.101, 102 КПК України, є вмотивованим, ґрунтується на доказах, які є допустимими, та який був відкритий сторонам кримінального провадження у відповідності до вимог ст.290 КПК України.

Ці обґрунтовані висновки суду першої інстанції покладені і в мотивувальну частину вироку, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Щодо твердження апелянта про безпідставну відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про виклик свідків, серед яких сторож ДНЗ №38 та свідки біля під`їзду, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 КПК, кримінальне провадження в Україні здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав покладені на нього обов`язки і зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Попри це, матеріали справи не містять даних щодо прізвищ та місця проживання вказаних стороною захисту свідків, а також не повідомлено суду, які саме додаткові обставини можуть бути встановлені при допиті цих свідків.

Крім того, покликання апелянта про те, що показання потерпілого свідчать про конфлікт який виник, але не доводять вчинення удару, що призвів до перелому ребра, є суб`єктивним баченням автора скарги, що суперечить дослідженим доказам, а самі показанням потерпілого, що не викликають сумнівів, а тому ці зауваження захисника не впливають на правильність висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційний суд, відповідно до досліджених матеріалів справи приходить до висновку, що враховуючи конфліктність характеру, який має місце у обвинуваченого, що є підґрунтям для звернення громадян з заявами до правоохоронних органів, що стверджується витягом з ЄРДР, а також з урахуванням показань потерпілого та свідків у кримінальному провадженні однозначно стверджується, що ініціатором конфлікту був обвинувачений, а його діям судом першої інстанції даний вірний висновок, який ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, що беззаперечно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому злочині.

Судом першої інстанції було враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, поведінку обвинуваченого, а саме заперечення очевидних фактів, намагання всіляко переконати суд про свою непричетність до вчиненого, відсутність каяття у вчиненому, позицію потерпілого щодо необхідності призначення обвинуваченому міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі, особу обвинуваченого зокрема, його відношення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого. Також судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого, який неодружений, має на утриманні батька, який є пенсіонером, на утриманні неповнолітніх дітей немає, оскільки не надано належних доказів, про те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, але 21.12.2018 та 28.04.2019 доставлявся у наркологічне відділення ЧОПНЛ з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, притягувався до адміністративної відповідальності. Судом враховано матеріальне становище, вік та стан здоров`я обвинуваченого, досудова доповідь щодо особи обвинуваченого, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

За всіх цих підстав у сукупності районний суд дійшов висновку щодо необхідності призначення покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.122 КК України. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.122 КК України, а також із застосуванням ст.75 КК України, судом не встановлено і така позиція відповідає висновкам суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого та необхідністю призначення покарання в виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2021 року, щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4