Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

27 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001067 від 17 листопада 2016 року за апеляційними скаргами прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2020 року
стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нахачіван Руспубліки Азербайджан, жителя, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, росіянина, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2013 року за ч. 3 ст. 185 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі, 01 квітня 2015 року на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2015 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 20 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кустанай Руспубліка Казахстан, жителя, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює водієм у ФОП " ОСОБА_14 ", раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2004 року за ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 194, ст. 304 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 11 вересня 2012 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: донька ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , працює на посаді підсобного робітника у ФОП " ОСОБА_17 ", в порядку ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2020 року визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.
Визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Визнано невинними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки майна, належного ОСОБА_18 ) та по суду виправданими, відповідно, за недоведеністю у вчиненні ними даного злочину на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо кожен, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинять нового кримінального правопорушення і виконають покладені на них обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжні заходи, застосовані відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередні у вигляді застави.
Застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця постійного проживання - м. Луцьк Волинської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення, з дня його фактичного затримання, тобто з 18 березня 2017 року по день звільнення з-під варти, тобто 25 квітня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення, з дня його фактичного затримання, тобто з 18 березня 2017 року по день звільнення з-під варти, тобто 28 березня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання періоди його попереднього ув`язнення, з дня його фактичного затримання, тобто з 18 березня 2017 року по день звільнення з-під варти, тобто 10 квітня 2017 року та з 02 листопада 2017 року по 10 квітня 2018 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_19 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди - задоволено повністю.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_19 матеріальну шкоду в сумі 135412 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста дванадцять) грн. 50 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2017 року, 30 березня 2017 року, на відповідне майно скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення двох судово-трасологічних експертиз в сумі 2379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) грн. 52 коп. та 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп., відповідно, та судово-товарознавчої експертизи в сумі 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн. 22 коп., а всього, на загальну суму 3368 (три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 22 коп., в рівних долях з кожного по 1122 (одній тисячі сто двадцять дві) грн. 74 коп.
За вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 , 04 січня 2017 року, в період часу з 03 год. 50 хв. по 05 год. 37 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа проник в приміщення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 750 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 20392 грн. 50 коп., 20 срібних монет 18-19 століття, вартістю 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 81570 грн., золотого ланцюжка 585 проби, вагою 11 г, вартістю 8800 грн., золотого ланцюжка 585 проби, вагою 5 г, вартістю 4000 грн., золотого перстня 585 проби у формі їжака, вагою 3 г, вартістю 4000 грн., золотого перстня 585 проби з вставкою каменя цирконію, вагою 3 г, вартістю 2500 грн., золотого перстня 585 проби у вигляді квітки з камінням цирконію, вагою 3 г, вартістю 2500 грн., золотого перстня (обручка) 585 проби, вагою 3 г, вартістю 2500 грн., золоті сережки 585 проби у вигляді гвіздків з білими перлинами, вагою 2 г, вартістю 3000 грн., золотий лом, вагою 5 г, вартістю 4000 грн., спортивного рюкзака з написом "Adidas", вартістю 250 грн., дорожню сумку коричневого кольору, вартістю 200 грн., 6 пляшок червоного вина, невідомої марки, загальною вартістю 900 грн., 4 пляшки оливкової олії, невідомої марки, об`ємом по 1 л, кожна, загальною вартістю 800 грн., чим спричинив ОСОБА_19 майнової шкоди на загальну суму 135412 грн. 50 коп.
Крім цього, він же, 18 березня 2017 року, приблизно о 11 год. 00 хв., діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла металопластикового вікна, проникли в житловий будинок АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 600 грн., золоту обручку 375 проби, вагою 2,82 г, вартістю 1043 грн. 40 коп., пару золотих сережок із білим камінням цирконію 585 проби, вагою 2,25 г, вартістю 1500 грн., золоту сережку у вигляді квітки з чотирма пелюстками 583 проби, вагою 0,7 г, вартістю 406 грн., золоту сережку у вигляді квітки з чотирма пелюстками 583 проби, вагою 0,7 г, вартістю 406 грн., золоту сережку, на якій наявна квітка з чотирма пелюстками сірого кольору 583 проби, вагою 1,23 г, вартістю 713 грн. 40 коп., золотого ланцюжка довжиною 45 см. 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1200 грн., золотого хрестика з розп`яттям Ісуса Христа 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1000 грн., золотого ланцюжка довжиною 50 см. 585 проби, вагою 4 г, вартістю 2000 грн., золотого кулона (підвіску) в образі Божої Матері 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1500 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_20 майнової шкоди на загальну суму 10368 грн. 80 коп.
Разом з цим, органами досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в тому числі, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, за епізодом поєднаного з проникненням у житло ОСОБА_18 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Зокрема, що вони, 17 листопада 2016 року, в період часу з 11 год. 46 хв. по 11 год. 55 хв., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб між собою, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла металопластикового вікна, проникли в житловий будинок АДРЕСА_7 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 20000 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 126910 грн., 700 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 19736 грн. 57 коп., 1000 грн., золотого ланцюжка 585 проби, вагою 7 г, вартістю 3000 грн., золотого хрестика з розп`яттям Ісуса Христа 585 проби, вагою 2 г, вартістю 1000 грн., золотого чоловічого ланцюжка 585 проби, вагою 3,5 г, вартістю 2000 грн., золотого чоловічого хрестика з розп`яттям Ісуса Христа 585 проби, вагою 1,5 г, вартістю 1000 грн., золотого невеликого хрестика 585 проби, вагою 1 г, вартістю 500 грн., пару золотих сережок у вигляді кілець без каміння 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1500 грн., золоту підвіску (кулон) із зображенням знаку зодіаку "Близнюки" 585 проби, вагою 1 г, вартістю 500 грн., золоту жіночу класичну широку обручку округлої форми із заокругленими краями 585 проби, вагою 7,5 г, вартістю 2500 грн., золоту жіночу класичну широку обручку округлої форми із заокругленими краями 585 проби, вагою 4,5 г, вартістю 1500 грн., золоту жіночу класичну широку обручку округлої форми із заокругленими краями 585 проби, вагою 6 г, вартістю 2000 грн., золотого жіночого широкого браслета 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1500 грн., пару золотих сережок із англійською застібкою без каміння 585 проби, вагою 2 г, вартістю 1500 грн., золотого перстня з білим камінням цирконію округлої форми із прямими краями 585 проби, вагою 3 г, вартістю 2000 грн., золотого перстня у вигляді хвилі з білим камінням цирконію 585 проби, вагою 2 г, вартістю 1000 грн., срібного перстня з золотою пластиною і білим камінням цирконію 925 проби (срібло) та 585 проби (золото), вагою 5 г, вартістю 200 грн., пару срібних сережок з золотими пластинами і білим камінням цирконію 925 проби (срібло) та 585 проби (золото), вагою 3 г, вартістю 300 грн., срібного перстня у вигляді квітки з трьома пелюстками з білим камінням цирконію та перлини 925 проби, вагою 6 г, вартістю 500 грн., срібного хрестика 925 проби, вагою 2 г, вартістю 100 грн., срібного широкого перстня всипаного білим камінням цирконію 925 проби, вагою 5 г, вартістю 300 грн., пару срібних сережок, виготовлених з чорненого срібла з білим камінням цирконію на англійській застібці 925 проби, вагою 6 г, вартістю 300 грн., срібного перстня, виготовленого з чорненого срібла з білим камінням цирконію 925 проби, вагою 4 г, вартістю 200 грн., чим завдали ОСОБА_18 майнової шкоди на загальну суму 171046 грн. 57 коп.
В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного, на думку сторони обвинувачення, виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_18 ) та застосування кримінального закону, зокрема ст. 75 КК України, який не підлягав застосуванню, а також невідповідність призначеного судом покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, внаслідок м`якості.
Вважає, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_21 та протоколу огляду предмету від 18.11.2016 року в частині, що саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зображені на відео з камер відеонагляду магазину «Бісквіт», що підтверджує їхню винуватість у вчиненні злочину та не навів у вироку підстави чому їх відкинув.
На думку прокурора, суд першої інстанції, призначаючи покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості, характер суспільної небезпечності і обставини вчинених обвинуваченими злочинів, а також в повному обсязі не врахував осіб обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 30 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнати винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок залишити без зміни.
Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 покликається на незаконність, необґрунтованість і невмотивованість вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням судом Закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку захисника, обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України по жодному з епізодів не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_6 є склад даного кримінального правопорушення, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.
Вважає, що докази, отримані досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 є недопустимими доказами, так як отримані в порушення порядку, визначеного кримінальним процесуальним законодавством України і не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 30 жовтня 220 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України скасувати та на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрити зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
В запереченнях на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 02 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Луцької міської прокуратури Волинської області ОСОБА_22 про звернення застави в сумі 128 000 грн. у дохід держави внесеною ОСОБА_23 за обвинуваченого ОСОБА_6 , а також змінено запобіжний захід ОСОБА_6 на тримання під вартою, вказує на допущені судом порушення прав обвинуваченого і заставодавця та вважає, що ухвала підлягає скасуванню.
Просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду від 02 листопада 2017 року, вирішити питання щодо повернення заставодацю ОСОБА_23 внесеної застави у сумі 128 000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_24 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, висновки суду першої інстанції про доведеність їх винуватості у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в тому числі, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, за епізодами поєднаного з проникненням у житло ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, ґрунтуютьсяна сукупності зібраних у кримінальному провадженні та ретельно досліджених у судовому засіданні доказів (показаннях потерпілих, свідків, письмових доказах, наданих стороною обвинувачення), оцінених з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Крім того, як вбачається з вироку суду першої інстанції, не залишились без оцінки суду і показання обвинувачених ОСОБА_8 щодо лише його причетності до епізоду крадіжки майна у ОСОБА_20 , а також ОСОБА_7 і ОСОБА_6 з приводу їх взагалі непричетності до вчинених будь-яких злочинів, які судом оцінені критично, як їх намагання ухилитись від встановленої кримінальної відповідальності за вчинені ними злочини та понесення законного покарання, оскільки вони повністю спростовуються правдивими, на думку суду, показаннями самих же потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , та й свідків обвинувачення, які чітко вказують на них, як осіб, які здійснювали крадіжки речей, що повністю узгоджуються із іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема, протоколами слідчих (розшукових) дій та відеоносіями, які досліджено в судових засіданнях, які визнано судом належними і допустимими доказами.
Так, за епізодом крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_19 свій висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд обґрунтував показаннями потерпілої ОСОБА_19 , яка вказала, що повернувшись додому з чоловіком 05 січня 2017 року, приблизно о 03 год., виявили відчинені двері квартири та зникнення майна. З камери відеоспостереження сусідів побачили, як незнайомий чоловік зайшов у під`їзд, коли виходила їх сусідка, а через деякий період часу вже двоє чоловіків йшли по сходах, один з них з дорожньою сумкою, а інший - з рюкзаком, які в них викрали. В подальшому, на відео вона впізнала саме обвинуваченого ОСОБА_6 , як чоловіка, який ніс її викрадений рюкзак.
З вироку суду вбачається, що показання потерпілої ОСОБА_19 знайшли своє об`єктивне підтвердження і в показах свідків. Так, свідок ОСОБА_25 показала, що при перегляді відео з камер спостереження, вона впізнала чоловіка, який зайшов у під`їзд в той момент, коли вона виходила з нього.
Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_26 показав, що при перегляді відео, з належної йому камери відеоспостереження було видно, як двоє чоловіків заходили та виходили з підї`зду та чітко видно було обвинуваченого ОСОБА_6 , який був в кепці, іншого чоловіка не видно, бо його обличчя було замотане одягом. Крім того, ОСОБА_26 вказав, що ОСОБА_27 попросив завантажити йому це відео на флеш-карту, а пізніше приходили дільничий та слідчі, які також копіювали відео і його вилучали.
Свідок ОСОБА_28 суду показав, що повернувшись з Німеччини з дружиною додому 05 січня 2017 року, вночі, і підійшовши до квартири, побачили відкриті вхідні двері, а ввійшовши всередину безлад. Він згадав, що у сусідів є камера відеоспостереження, тому відразу звернувся до них за допомогою. При перегляді відео, було видно, як двоє чоловіків піднімались по сходах вище другого поверху під`їзду, а пізніше спускались з належними їм речами рюкзаком та сумкою.
Суд першої інстанції прийшов до переконливого висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується і наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, які узгоджуються між собою та показами потерпілої і свідків, зокрема, даними протоколу огляду помешкання від 05 січня 2017 року з доданими фототаблицями, яким зафіксовано вхід та внутрішню обстановку квартири АДРЕСА_8 , слід низу взуття на паркеті у кімнаті. Даними протоколу огляду місця події від 24 квітня 2017 року, в ході якого слідчим у приміщенні квартири АДРЕСА_9 скопійовано та вилучено на DVD-R диск відео з камер відеоспостереження за 3 та 4 січня 2017 року. Даними протоколу огляду від 24 квітня 2017 року щодо проведення відео з камери відеоспостереження, яка розміщена на другому поверсі будинку за адресою АДРЕСА_10 та виявлення при відкритті файлу зафіксованих дій ОСОБА_6 і невідомого чоловіка в період часу з 21 год. 39 хв. 20 с. 03 січня 2017 року по 07 год. 26 хв. 51с. 04 січня 2017 року. Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2017 року, щодо впізнання свідком ОСОБА_25 особу під № 1 ( ОСОБА_6 ), як чоловіка, якого, приблизно о 24 год. 03 січня 2017 року впустила в під`їзд будинку за адресою АДРЕСА_10 .
Щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна у ОСОБА_20 , то суд першої інстанції свій висновок обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_20 , свідка ОСОБА_29 та письмовими доказами, з чим погоджується і апеляційна інстанція.
Так, допитаний судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_20 з приводу встановлених судом обставин, які мали місце 18 березня 2017 року, показав, що приблизно о 10 год. 30 хв. він прокинувся та почув різкий звук, але не звернув увагу, через 20 хв. почув шурхіт у будинку, шарпання меблів, після чого, до нього в спальню зайшов чоловік, якого він добре запам`ятав, який крикрув: "Втікаємо, тут хтось є". Після чого, він спустився на перший поверх та побачив, що троє чоловіків йдуть з будинку. Відразу подзвонив до сина, щоб їх наздогнати. Син з друзями приїхали по нього та вони разом вже поїхали шукати тих чоловіків. В районі с. Липини, він побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_30 , а потім ще й ОСОБА_8 , вийшов з авто та попросив їх проїхати з ними, на що ті не заперечували і погодились, вони завезли їх в поліцію. В ході обшуку автомобіля, на задньому сидінні, де були ті особи, знайшли викрутку, а також у обвинувачених при затриманні виявили деякі прикраси, які викрали саме з його помешкання.
З оскаржуваного вироку вбачається, що свідок ОСОБА_29 надав суду аналогічні показам потерпілого ОСОБА_20 покази щодо впізнання батьком ( ОСОБА_20 ) трьох незнайомців на вулиці в районі с. Липини, які були у його будинку, яких вони відвезли в поліцію. Вказав, що працівники поліції в автомобілі, на задньому сидінні, де їхали ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знайшли викрутку, яка не належала ні йому, ні його батьку.
Ці показання потерпілого і свідка в підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину узгоджуються і з іншими наведеними у вироку об`єктивними доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 18 березня 2017 року з доданими фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину, зокрема, загальний вигляд будинку АДРЕСА_6 , внутрішню його обстановку та вигляд автомобіля марки "Нісан" д.н.з НОМЕР_1 , в ході якого вилучено викрутку із рукояткою чорно-синього кольору, сліди тканин з рами пошкодженого вікна, сліди низу взуття. Даними протоколу огляду предметів від 17 травня 2017 року щодо проведення огляду золотих виробів, які вилучено під час затримання ОСОБА_8 . Даними протоколу обшуку від 24 березня 2017 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_31 щодо виявлення і вилучення п`яти пар чоловічих кросівок. Даними висновку експерта № 243 від 11 травня 2017 року щодо встановлення приналежності залишеного одного сліду низу взуття взуттям, яке вилучене у ОСОБА_8 , чотири сліди низу взуття, які залишені взуттям, вилученим у ОСОБА_7 , три сліди низу взуття, залишені взуттям, яке вилучене у ОСОБА_6 . Даними висновку експерта № 288 від 10 травня 2017 року, згідно якого, чотири сліди структури тканини, які вилучені в ході огляду місця події 18 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_6 , придатні для встановлення групової приналежності. Даними висновку експерта № 293 від 13 травня 2017 року щодо встановлення ринкової вартості вилученого майна: обручки (2,82 г) - 1043 грн. 40 коп., сережок без вставок № 1 (1,23 г) - 713 грн. 40 коп., сережок без вставок № 2 (0,70 г) - 406 грн. Даними протоколу огляду предметів з доданими до нього фототаблицями від 11 травня 2017 року щодо огляду речей, які вилучено під час затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , а також речей, які вилучено в ході огляду місця події від 18 березня 2017 року, проведення обшуків від 24 березня 2017 року.
В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодились з обвинувальним вироком суду першої інстанції стосовно доведеності їх винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, по епізоду викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_20 та просили вирок суду щодо них залишити без зміни.
З огляду на викладене, дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами у відповідності до вимог ст. 94 КПК України спростовуються доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Що стосується пред`явлення органами досудового розслідування ОСОБА_8 і ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в тому числі, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, за епізодом поєднаного з проникненням у житло ОСОБА_18 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність їх вини, оскільки стороною обвинувачення не здобуто і не надано достатніх беззаперечних доказів їх винуватості, виходячи із стандарту доведення вини останніх поза розумним сумнівом.
Такі висновки суду детально проаналізовані і належним чином вмотивовані у вироку.
Так судом першої інстанції враховано, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що немає жодного відношення до епізоду крадіжки майна 17 листопада 2016 року у потерпілої ОСОБА_18 з житлового будинку останньої, розташованого по АДРЕСА_7 , аналогічно свою причетність до скоєння вказаного епізоду заперечив і обвинувачений ОСОБА_7 .
При апеляційному перегляді оскаржуваного вироку обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 також вказали про свою непричетність до крадіжки майна ОСОБА_18 .
За результатами безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказів, на підтвердження причетності ОСОБА_8 і ОСОБА_7 до вчинення 17 листопада 2016 року таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житлового будинку ОСОБА_18 , розташованого в АДРЕСА_7 , враховуючи надані суду покази потерпілою ОСОБА_18 , свідками ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , а також наданих стороною обвинувачення письмових доказів (дані протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 березня 2017 року, дані протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2017), суд правильно звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_18 і свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_33 впізнали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як осіб, які 17 листопада 2016 року лише перебували поблизу будинку ОСОБА_18 , а саме, проходили повз нього, прямуючи від зупинки громадського транспорту.
Предметом безпосереднього дослідження судом, для оцінки показань потерпілої та свідків, був і протокол огляду місця події з доданим диском від 17 листопада 2016 року, яким зафіксовано, як в приміщенні магазину "Бісквіт", що знаходиться за адресою с. Рованці, вул. Нова Луцького району Волинської області, вилучено на DVD-R диск відео з камер спостереження, а також оглянуто наявну на диску інформацію.
Як вбачається з вироку, на дослідженому носії інформації при перегляді відео зафіксовано, як о 10.07.40 2 особи чоловічої статі прямують один за одним від зупинки громадського транспорту по узбіччю дороги в напрямку магазину "Бісквіт" та зникають у правому куті екрану. Під час перегляду другого файлу зафіксовано як о 11.46.43 з`являються дві невстановлені особи, які проходять по території господарства, розташованого праворуч від зупинки громадського транспорту через дорогу від магазину "Бісквіт" в сторону зупинки громадського транспорту, зникають з поля зору камери відеоспостереження та, вподальшому, декілька разів з`являються на екрані проходячи по території зазначеного господарства.
За результатами дослідження вказаних відеофайлів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав констатувати, що зафіксовані на вказаних фрагментах відео особи є обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а стороною обвинувачення зазначений факт не доведено в установленому порядку.
При цьому суд, враховуючи дані дослідженого в ході судового розгляду протоколу огляду місця події з доданою фототаблицею від 17 листопада 2016 року щодо фіксації загального вигляду будинку, слідової доріжки, яка веде до будинку, пошкодженого вікна та внутрішньої обстановки будинку, а також вилученого сліду низу взуття з підвіконня кімнати № 2, який відповідно до дослідженого судом висновку експерта № 321 від 23 травня 2017 року не придатний до ідентифікації, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх даних, які б взагалі підтверджували факт перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на території домогосподарства і у домогосподарстві ОСОБА_18 у зазначений у обвинуваченні час та вчинення саме ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Не надано стороною обвинувачення і під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження належних та переконливих доказів, які б конкретно вказували, що зафіксовані на дослідженому судом першої інстанції відео особи є саме обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та саме їх причетність до крадіжки майна ОСОБА_18 .
Згідно з п.10 ч.1, ст.7, ч.1, 2, 4 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом і встановлено обвинувальним вироком.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка декларує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (ч.2 ст. 17 КПК України).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Про це неодноразово наголошувалось у рішеннях ЄСПЛ, в т.ч. у рішенні в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, в якому Європейський суд з прав людини «повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», чого у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 і ОСОБА_7 не вбачається.
З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів не лише для доведення вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні 17 листопада 2016 року, в період часу з 11 год. 46 хв. по 11 год. 55 хв. умисного, за попередньою змовою з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла металопластикового вікна та проникнення до житлового будинку АДРЕСА_7 , належного ОСОБА_18 , а й у спростуванні версії останніх про вчинення даного злочину іншими особами, а надана стороною обвинувачення доказова база за вказаним епізодом не може бути визнана судом достатньою для ухвалення обвинувального вироку.
За наведеного, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо виправдання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки, належного майна ОСОБА_18 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що саме ними вчинено злочин, в якому обвинувачуються останні.
Що стосується виду та міри призначеного обвинуваченим покарання, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України. Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про їх особи та конкретні обставини вчинення ними злочину, кількість таких епізодів. А саме, ОСОБА_6 двох, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - одного, вартість викраденого майна, давність інкримінованих їм подій, інформацію про стан їхнього здоров`я, які на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, за допомогою до них не звертались, наявність ряду хронічних захворювань у ОСОБА_6 , задовільні характеристики ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по місцях проживання, відомості про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 одружені, а ОСОБА_7 перебуває в фактичних шлюбних відносинах, перебування на утриманні у ОСОБА_8 двох малолітніх дітей, перебування на утриманні у ОСОБА_7 малолітньої дитини, яка потребує постійної сторонньої допомоги, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на даний час працевлаштовані, а відповідно займаються суспільно-корисною працею, проте, ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча в порядку ст. 89 КК України вважається не судимий, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раніше неодноразово судимі за вчинення, у тому числі, умисних тяжких корисливих злочинів, судимості за які не погашені та не зняті в установленому Законом порядку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за епізодом крадіжки майна ОСОБА_20 , судом враховано добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом не встановлено. Судом також враховано інформацію про те, що збитки у кримінальному провадженні відшкодовано частково, а саме, потерпілому ОСОБА_20 повністю, за епізодом, завдання шкоди потерпілій ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , шкода взагалі не відшкодована, та думки самих потерпілих, зокрема, потерпілої ОСОБА_19 , яка просила призначити ОСОБА_6 суворе покарання, думку потерпілого ОСОБА_20 , який покладався у вирішенні питання призначення покарання обвинуваченим на розсуд суду, зазначаючи про відсутність претензій будь-якого характеру до останніх.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до правильно висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в межах санкції частини статті за інкримінований злочин у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в межах санкції частини статті за інкримінований злочин у виді позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України щодо звільнення останніх від відбування призначеного покарання із випробуванням з встановленням обвинуваченим, кожному, трьохрічний іспитовий строк, із покладенням на них обов`язків, згідно ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів призначене обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через м`якість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення осіб, які вчинили злочин, та попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість їх виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, а також попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного, на думку сторони обвинувачення, виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_18 ) та застосування кримінального закону, зокрема ст. 75 КК України, який не підлягав застосуванню, а також невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, внаслідок м`якості, є на думку колегії суддів безпідставними, оскільки спростовуються здобутими по кримінальному провадженню доказами, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та не встановленням апеляційною інстанцією порушень загальних вимог щодо призначення покарання і застосування норм ст. 75 КК України.
З огляду на викладене доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Що стосується поданих захисником ОСОБА_9 заперечень на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2017 року щодо звернення застави у дохід держави, то колегія суддів прийшла до висновку про залишення їх без розгляду, виходячи з положень ст. 392 КПК України щодо передбаченого переліку судових рішень, які підлягають апеляційному перегляду з дотриманням вимог, передбачених ст. 396 КПК України щодо змісту апеляційної скарги. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена ухвалу суду першої інстанції була предметом оскарження в суді апеляційної інстанції з постановленням суддею судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області 13 листопада 2017 року ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження (Т.1, а.к.п.186).
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА :
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора і захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3