Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/1291/20
УХВАЛА
Іменем України

25 лютого 2021 року Крижопільский районний суд

Вінницької області

Суддя Крижопільського районного суду ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000172 від 17.05.2020 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Снігурівського району, Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Крижопільського відділу Бершадської прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .
Своє клопотання, мотивує тим, 11.08.2020 висунуто обвинувачення у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, вчинених за таких обставин.

ОСОБА_4 , 17 березня 2020 року близько 20.00 год., достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 протягом тривалого часу господарі відсутні вдома, з метою крадіжки бувших у користуванні речей для подальшої їх реалізації, через присадибну ділянку зайшов на територію вказаного господарства. Здійснюючи свій злочинний умисел на крадіжку чужого майна, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відгинання цвяхів та виставлення скла вікна, через утворений отвір проник у середину приміщення житлового будинку звідки таємно викрав бувший у користуванні мобільний телефон «Microsoft» моделі Lumia 535, DVD-програвач моделі DVIX 3600, електричний обігрівач марки «GRUNHELM», електричний чайник чорного кольору, комплект постільної білизни, куртку чорного кольору із підкладкою червоного кольору, чорну кофту із написом «Quality Italia At Affondoble Prise, кофту сірого кольору із написом «Life Style», срібний ланцюжок. Заволодівши викраденими речами викинув їх із будинку на подвір`я через вікно. Після цього сам покинув приміщення будинку та викрадене переніс до свого домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де у подальшому зберігав. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №408 від 28.05.2020 вартість мобільного телефону «Microsoft» моделі Lumia 535, на дату вчинення кримінального правопорушення, могла становити 533,33 грн., вартість DVD-програвача моделі DVIX 3600, на дату вчинення кримінального правопорушення могла становити 275 грн., вартість електричного обігрівача марки «GRUNHELM», на дату вчинення кримінального правопорушення могла становити 210 грн. та вартість електричного чайника чорного кольору, на дату вчинення кримінального правопорушення могла становити 156,97 грн. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №407 від 03.06.2020 вартість комплекту постільної білизни, на дату вчинення кримінального правопорушення, могла становити 106,67 грн., вартість куртки чорного кольору із підкладкою червоного кольору, на дату вчинення кримінального правопорушення могла становити 180 грн., вартість чорну кофту із написом «Quality Italia At Affondoble Prise», на дату вчинення кримінального правопорушення могла становити 100 грн. та вартість кофту сірого кольору із написом «Life Style», на дату вчинення кримінального правопорушення могла становити 120 грн. Вартість срібного ланцюжка вагою 8,36 грам, вартістю, згідно довідки виданої ПП « ОСОБА_7 » , 60 грн. за один грам, становить 501,6 грн. Таким чином, своїми умисним діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2183,57 грн. Крім того, 01 травня 2020 року близько 22.00 год. ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , з метою крадіжки чужого майна пройшли на територію подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 де переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, підійшли до належного останньому, автомобіля ВАЗ-21150 державний номер НОМЕР_1 , де оглядаючи автомобіль ОСОБА_4 помітив, що в салоні на панелі приборів лежали гроші. Тоді вони вирішили проникнути до салону автомобіля та з цією метою, так як всі дверцята були замкнені, натискаючи на скло водійських дверцят, опустили його до низу і після цього відкрили водійські дверцята та проникли в салон, звідки таємно викрали на панелі приборів гроші в сумі 100 грн., купюрою номіналом 100 грн. а також в скриньці салону автомобіля виявили та викрали гроші в сумі 400 грн., купюрами номіналом по 100 та 200 грн., а також дві банківські картки РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ. Заволодівши краденим із місця події зникли. В подальшому виручені кошти розділили порівну та витратили для власних потреб, а банківські картки зберігались за місцем проживання ОСОБА_4 , де 17.05.2020 року в ході обшуку були вилучені працівниками поліції. Таким чином, своїми умисним діями потерпілому ОСОБА_9 завдано майнової шкоди на загальну суму 500 гривень. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України 11.08.2020 скеровано до Крижопільського районного суду для розгляду. Ухвалою Крижопільського районного суду від 19.08.2020 по вказаному кримінальному провадженні призначеного підготовче судове засідання. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання 08.09.2020, 06.10.2020, 22.10.2020, 12.11.2020 не прибув, причина неявки суду невідома. За клопотанням прокурора, ухвалами суду від 06.10.2020 та 22.10.2020 до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано привід, який не виконано. Ухвалою Крижопільського районного суду від 12.11.2020 ОСОБА_4 оголошено в розшук, провадження по справі зупинено на підставі ст.335 КПК України. Ухвалою Крижопільського районного суду від 22.02.2021 провадження у даній справі було відновлено.

ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість з якого не знята та не погашена, востаннє судимий 16.11.2015 Крижопільським районним судом Вінницької області за ч.3 с.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 14.12.2018 звільнений з Могилів-подільської ВК № 114 по закінченню строку відбуття покарання.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_4 знаючи, що його притягують до кримінальної відповідальності, умисно, усвідомлюючи наслідки від своїх діянь, переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, систематично не з`являється у судові засідання, таким чином перешкоджає його проведенню та затягує судове провадження.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання від 3 років до 6 років позбавлення волі, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Запобігти даним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки обвинувачений не виконуватиме в повній мірі обов`язки, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам.
Тому, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, прокурор вважає, за доцільне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Прокурор просила клопотання задовольнити, оскільки вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, а також не з`являється в судові засідання, тобто затягує розгляд справи, знаючи про відповідальність.
Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що має намір в подальшому зобов`язався не ігнорувати судові виклики та не переховуватись від суду, просить відпустити його до дружини. Визнав, що після отримання обвинувального акту відразу поїхав до нареченої в Житомирську область, планував залишитися на декілька днів внаслідок чого нікого не повідомив,
На сьогоднішній день проживає разом із дружиною ОСОБА_10 та її малолітньою дитиною. Офіційно не працевлаштований, проте має постійний підробіток в сусідньому селі різноробочим та місячний дохід в розмірі 5-6 тисяч. За попереднім місцем проживання в АДРЕСА_4 стосунки з ніким не підтримує, в власності житла не має.
Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Саме по собі тяжкість інкрімінуємого злочину, не може свідчити про існування ризиків, на які посилається обвинувачення звертаючись із клопотанням про обрання найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.
Обвинуваченням не доведено, що застосування більш м`ягких запобіжних заходів, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Крижопільського районного суду від 19.08.2020 по вказаному кримінальному провадженні призначеного підготовче судове засідання. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання 08.09.2020, 06.10.2020, 22.10.2020, 12.11.2020 не прибув, причина неявки суду невідома. За клопотанням прокурора, ухвалами суду від 06.10.2020 та 22.10.2020 до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано привід, який не виконано. Ухвалою Крижопільського районного суду від 12.11.2020 ОСОБА_4 оголошено в розшук, провадження по справі зупинено на підставі ст.335 КПК України. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 22.02.2020 провадження у даній справі відновлено та надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 25.02.2021 о 10 год. 25 хв. ОСОБА_4 було затримано згідно ухвали Крижопільського районного суду від 22.02.2021. Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження вказані прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання в Житомірській області, відсутність постійного місця проживання в Крижопільського районі, обвинувачений зобов`язався з`являтися в судові засідання за першим викликом . Так, відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Суд також звертає увагу, що тяжкість покарання жодним чином не доводить існування ризиків, на що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Підвищена суспільна небезпека для невизначеного кола осіб не є доказом існування вказаних ризиків, оскільки взагалі не стосується предмета доказування в даному випадку. Окрім того, при вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд враховує вік, сімейний та матеріальний стан, те що він одружений, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, працює, але разом із тим, на теперішній час обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, у зв`язку із чим може переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності за злочин у якому обвинувачується. Крім того, суддя вважає, що жоден із більш м`яких або жорстких запобіжних заходів, окрім домашнього арешту не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та встановлених в судовому засіданні ризиків до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, буде достатнім, і забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та належну його процесуальну поведінку, а також можливість його працевлаштування. Окрім того, в разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, прокурор матиме змогу звернутися до суду з клопотанням про зміну останньому запобіжного заходу на більш тяжкий. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 183, 194, 372, 376 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 з 20:00 години по 06:00 годину ранку наступного дня, терміном 60 діб з 25.02.2021 по 25.04.2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, судді, суду на визначений ними час;
- утриматись від спілкування з потерпілою та свідками;
- не залишати місце постійного фактичного проживання у визначений суддею час без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
Виконання ухвали доручити Хорошівському відділення поліції в м. Хорошів (Житомирська обл.), адреса: вул. Г. Кантемирівців, 2 та доручити:
- негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 ;
- негайно повідомити суд про взяття на облік обвинуваченого ОСОБА_4 ;
- періодично навідувати житло, визначене в ухвалі слідчого судді, з метою контролю поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню органом поліції.
Строк дії ухвали шістдесят днів.
На ухвалу слідчого судді, протягом п`яти днів, може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Суддя: