Справа № 308/963/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/68/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої,
запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Зобов`язано підозрювану ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме: - не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; - утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю.
Встановлено строк дії ухвали два місяці з дня її винесення, до 05.04.2021 року, включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 05 лютого 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 cт. 307 КК України ОСОБА_7 - незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, вчинені організованою групою. Відповідно до клопотання, починаючи з червня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів із незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вступила в організовану стійку злочинну групу як виконавець, де організатором та співвиконавцем злочинних дій був ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пособником виступав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а до складу групи увійшли як виконавці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З метою вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, ОСОБА_8 , діючи як організатор та співвиконавець, особисто розробив план вчинення злочинів і діяльності створеної ним організованої групи, який довів до відома всіх учасників, визначив та розподілив функції кожного з її учасників, а саме ОСОБА_9 був пособником, а ОСОБА_7 , ОСОБА_10 були безпосередніми виконавцями. Від вказаних осіб ОСОБА_8 вимагав чіткого виконання всіх його вказівок, контролював та координував у залежності від обстановки діяльність групи, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення плану, відомого та схваленого всіма учасниками організованої групи. ОСОБА_7 , як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, діяла як виконавець, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, сприяла вчиненню злочинів іншим співучасникам порадами та вказівками щодо способів вчинення злочину, контролювала кількість отриманих від незаконної діяльності грошових коштів, які в подальшому передавала організатору ОСОБА_8 , для подальшого розподілу між членами організованої групи та використання для подальшої закупівлі (виготовлення) наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому дотримуючись обумовлених правил поведінки при зустрічах із іншими членами групи та покупцями заборонених речовин з метою не викриття їх незаконної діяльності для досягнення єдиного злочинного результату з незаконного збагачення. Окрім того, ОСОБА_7 безпосередньо зберігала, зважувала та фасувала з метою збуту психотропні речовини, а також брала участь у незаконному збуті таких речовин особам, що схильні до їх вживання, особисто займалася підшуковуванням нових осіб для подальшого збуту їм наркотичних засобів та психотропних речовин, за обумовлену перед тим грошову вартість. Для досягнення злочинної мети відомої всім співучасникам, члени організованої групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно із іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи. У складі організованої злочинної групи, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 був пособником, а ОСОБА_7 , ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин на території Закарпатської області. Так, ОСОБА_8 , діючи у складі організованої злочинної групи, разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , за попередньою змовою, будучи зорганізованими з метою незаконного збагачення з розподілом функцій кожного із учасників групи, згідно розробленого ним злочинного плану, при невстановлених розслідуванням обставинах місці та часі, в період з червня 2020 року по лютий 2021 року, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, здійснював придбання у невстановленої слідством особи для подальшого збуту невстановлену кількість психотропної речовини - метамфетамін. У свою чергу ОСОБА_9 , після виготовлення наркотичного засобу «канабіс» забезпечував ним організатора ОСОБА_8 для подальшого збуту та особисто займався його збутом. Після придбання психотропної речовини «метамфетамін» ОСОБА_8 згідно попередньо розробленого злочинного плану та визначених функцій, розфасував зазначену речовину для подальшого збуту та передав частину цієї речовини учасникам групи - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , для подальшого їх продажу у роздріб. Після отримання кристалічних речовин, ОСОБА_7 , на досягнення єдиного злочинного плану, згідно розподілених функцій у складі організованої злочинної групи, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту, зберігала кристалічні речовини, білого кольору, при собі та в квартирі за місцем свого проживання. В подальшому у порушення вимог законодавства, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 30.12.2020, приблизно о 21.53 год., перебуваючи в салоні свого автомобіля марки «Chery Tiggo» д.н.з. НОМЕР_1 за переднім водійським сидінням, який був припаркований по АДРЕСА_2 в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збула за 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кристалічну речовину, білого кольору, яка згідно висновку № СЕ-19/107-21/13-МРВ від 12.01.2021 в своєму складі містить 1,4533 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу), який попередньо сів у салон автомобіля на переднє пасажирське місце. У клопотанні також вказується на те, що 05.02.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується здобутими в ході досудового слідства доказами. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на заявника, свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Окрім того, у клопотанні вказується на дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 - на даний час ніде офіційно не працевлаштована та не пов`язана трудовими зобов`язаннями з жодним роботодавцем. Враховуючи наведені в клопотанні дані про особу підозрюваної, сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну поведінку підозрюваної, виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України. Просить застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що загрожує їй в разі визнання її винуватою, вік підозрюваної, стан її здоров`я, наявність зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки остання є одруженою та має двох дітей, один з яких є неповнолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та перебуває на її утриманні, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працює, проте зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності із 26.10.2018 із основним видом діяльності 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності. Приймаючи рішення, слідчим суддею взято до уваги і те, що підозрювана повідомила слідчому судді, що перебуває на 2 місяці вагітності, довести цей факт не може, оскільки ще не зверталася до лікаря для постановки на облік, зазначений факт не спростований прокурором. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_7 передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України кримінального правопорушення, та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання лише одного обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на цей час об`єктивно існує, тоді як більш тяжким запобіжним заходом може бути реально завдана шкода життю та здоров`ю підозрюваної. На підставі викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначеного ризику достатньо буде обрати щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний розгляд проводиться за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрювана ОСОБА_7 , так і її захисник адвокат ОСОБА_13 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом вручення грошових коштів від 30.12.2020; протоколом вручення технічних засобів від 30.12.2020; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 30.12.2020; висновком експерта від 12.01.2021; протоколом обшуку від 04.02.2021, та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких слідчий повідомив ОСОБА_7 про підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Окрім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винною в скоєнні інкримінованих їй злочинів (позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна), дає обґрунтовані підстави вважати, що існує передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, зокрема того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором ризиків незаконного впливу на заявника, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, в якому підозрюється. При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував і дав належну оцінку тим фактам, що: підозрюваній інкримінується лише один епізод кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України у якості безпосереднього виконавця, при цьому всі докази за цим епізодом зібрані в ході негласних слідчих дій; заявник у даному кримінальному провадженні відсутній, тому що всі відомості про нього внесені до ЄРДР за матеріалами правоохоронних органів; висновок експерта вже наданий слідчому судді; прокурором не наведено жодних доводів про те, які саме дії підозрюваної можуть перешкоджати кримінальному провадженню, яке вже задокументоване, а свідки легендовані.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України й вищенаведеним ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 .. Не додано таких доказів прокурором і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваної (раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки одружена, є матір`ю двох дітей, один із яких є неповнолітнім та перебуває на її утриманні, є вагітною).
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить її належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрювана ОСОБА_7 не виконувала чи не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобігання передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо неї найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги й те, що в обґрунтування вимог апеляційної скарги про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави прокурор в апеляційній скарзі не навів будь-яких мотивів у їх підтвердження, і не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість вимог апеляційної скарги.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що тягар доведення необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що на момент розгляду апеляційної скарги строк дії оскаржуваної ухвали сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі, а також те, що прокурор неодноразово не з`являючись на розгляд справи позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги, виконавши покладені на нього законом обов`язки.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2021 року, якою застосовано щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: