Справа № 638/9504/21
Провадження № 1-в/638/469/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року суддя Дзержинський районний суд м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

встановив:
18.01.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення.
Суддя, дослідивши заяву засудженого ОСОБА_2 , приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями ст.154 КВК України, частиною 3 якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК Україниможе бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
До заяви засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення, останнім не додано характеристики з установи виконання покарань, де на даний час відбуває покарання засуджений, відомостей про заохочення та накладені стягнення, про початок строку відбуття покарання та про фактично відбутий ним строк покарання.
Відсутність вищезазначених документів, позбавляють суд розглянути клопотання у визначені нормами КПК строки.
Окрім того, як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 8, ст. 113 КВК України, п. 3 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчого кодексу України.
Як вбачається із заяви та поштового конверта, вони надійшли до суду всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме не через адміністрацію установи виконання покарань, даних щодо джерела їх походження, ким та за яких обставин їх було направлено до суду, немає.
Вказані обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала клопотання, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з таким клопотанням, унеможливлюють належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі повного, всебічного та об`єктивного його розгляду з урахуванням правил підсудності.
За таких обставин, заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, необхідно повернути для належного оформлення.
На підставі викладеного, керуючисьст.539 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суддя, -

ухвалив:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення повернути заявнику для належного оформлення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1