Справа № 457/1485/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/166/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 19.10.2018 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_8 визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заявлений потерпілим на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 виправдано за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, згідно обвинувального висновку який він вчинив при наступних обставинах, зокрема: 24 травня 2013 року о 06 год. 00 хв., ОСОБА_8 знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно здійснив один постріл в ділянку лівою клубної кістки з пристрою для відстрілу гумовими кулями «Вій» кал. 9 мм № НОМЕР_1 своєму двоюрідному брату ОСОБА_10 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівої клубної кістки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 288 від 31 травня 2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що ряд доказів по даній справі, а саме протокол обшуку, протокол огляду речей, порядок доручення речового доказу до матеріалів справи, а також висновки експертиз, що здійсненні за результатами дослідження відповідного речового доказу, є недопустимими, а інші, надані стороною обвинувачення докази не доводять факт вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

На зазначений вирок прокурор та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить даний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80-ти неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1360 грн. Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч.5 ст. 74 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у ході судового розгляду досліджено докази, які вказують на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 та підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння. Крім того, вказує, що твердження суду про те, що недопустимим доказом є речовий доказ - пістолет «Вій», оскільки була порушена процедура отримання такого доказу, є хибним та суперечить вимогам чинного КПК України, оскільки всі докази під час досудового розслідування зібрані з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, а тому є належними та допустимими.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить змінити даний вирок суду в мотивувальній частині щодо наведення інших мотивів та підстав, які слугують для виправдання ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

В мотивах апеляційної скарги захисник вказує на те, що погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому злочину, однак, не погоджується із вироком суду в частині підстав та мотивів, які слугували для виправдання обвинуваченого, оскільки такі є неповними. Зазначає, що судом першої інстанції не повністю відкинуто докази обвинувачення, висновки суду не конкретизовано в частині мотивів та підстав, на які суд посилався при виправданні ОСОБА_8 , оскільки, крім тих доказів, які суд визнав недопустимими, слід визнати неналежними та недопустимими ще ряд доказів, які здобуті та зібрані органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник виправданого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою, вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність доказів на підтвердження вини ОСОБА_12 у скоєнні інкримінованого йому діяння, а тому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 , не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою, вважає таку необґрунтованою. Зазначає, що всі докази, надані стороною обвинувачення, свідчать про його невинність, у зв`язку з чим просить вирок в мотивувальній частині змінити згідно доводів його захисника в апеляційній скарзі та в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора щодо задоволення його апеляційної скарги, аргументи виправданого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про відхилення апеляційної скарги прокурора та задоволення їх апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги як прокурора так і захисника підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. п. 1 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції допустив суперечності у своєму вироку.

Згідно зі ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Так, у резолютивній частині вироку суд першої інстанції вказав як підставу для виправдання обвинуваченого, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, недоведеність вчинення обвинуваченим злочину.

Поряд з цим, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинуваченого слід виправдати за п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з доведеністю в діянні обвинуваченого складу злочину.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст. 373 КПК України.

Крім того, склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, містить наступні обов`язкові ознаки: об`єктом злочину є здоров`я особи; з об`єктивної сторони вказаний злочин характеризується вчиненням легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності; суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 16-річного віку; суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи.

Всупереч цьому, суд першої інстанції у своєму вироку не зазначив, яка саме з ознак складу, інкримінованого злочину обвинуваченому, є відсутньою, що стало підставою для його виправдання у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.

Крім того, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання недопустимим речового доказу пістолета «Вій», а також доказів отриманих за результатами дослідження вказаного доказу є передчасними.

Так, під час судового розгляду суд першої інстанції визнав недопустимими доказами речовий доказв пістолет «Вій», а також інші докази отримані внаслідок дослідження вказаного доказу, оскільки орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в ході обшуку від 30.05.2013 року, а тому на думку суду першої інстанції, була порушена процедура отримання цього доказу.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України щодо тимчасово вилученого майна слідчим подається клопотання про його арешт або таке - повертається особі, в якої було вилучено. Щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, то накладення на них арешту КПК України не передбачає.

Як вбачається з матеріалів провадження, 27 травня 2013 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про проведення обшуку житла, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання знарядь вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2013 року про проведення обшуку житла задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на обшук вищевказаного житла з метою відшукання та вилучення знарядь злочину.

Відповідно до протоколу обшуку від 30 травня 2013 року, у його ході вилучено спецзасіб марки «Вій» з вісьмома кулями, 8 набоїв, дозвіл на носіння та зберігання зброї № НОМЕР_2 від 11 липня 2005 року та сокиру, тобто згідно з переліком вказаним у клопотанні слідчого від 27 травня 2013 року та відповідно до ухвали суду про проведення обшуку від 27 травня 2013 року.

Будь-яких інших речей в ході проведеного обшуку не вилучено та при отриманні копії протоколу обшуку від 30 травня 2013 року від ОСОБА_8 зауважень не надходило.

У подальшому, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27 травня 2013 року сокиру з дерев`яною ручкою та дозвіл на зброю визнано речовими доказами та передано на зберігання.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22 серпня 2013 року пістолет моделі «Вій» визнано речовим доказом та передано на зберігання.

Таким чином, даючи оцінку недопустимості доказу, суд повинен був проаналізувати критерії допустимості доказів, а саме законність джерела, законний спосіб їх отримання, процесуальне оформлення ходу проведення обшуку та вилучення речей, чого ним зроблено не було.

Крім того, на думку колегії суддів суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які перед початком допиту відповідно до вимог ст.ст. 352-353 КПК України були попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та дачу завідомо неправдивих показань, у сукупності з іншими доказами, із врахуванням відмови обвинуваченого від давання показань відповідно до ст. 63 Конституції України, та не вказав в чому саме він ставить під сумнів правдивість та об`єктивність показань свідків, і яким чином це впливає на об`єктивність з`ясування обставин справи.

Враховуючи вищенаведені порушення, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, а також невідповідність своїх висновків, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, що є істотними та такими, що перешкодили йому ухвалити законний та обґрунтований вирок, та унеможливлює, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції.

Відтак колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційних скаргах як прокурора так і захисника ОСОБА_7 , ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 19.10.2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4