справа № 208/2738/21
№ провадження 1-кс/208/890/21
УХВАЛА
Іменем України

28 квітня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23.03.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000028 від 15.01.2021 року за ч. 1 ст. 182 КК України, -

встановив:
22.04.2021 року в провадження слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшла скарга потерпілого ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23.03.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000028 від 15.01.2021 року за ч. 1 ст. 182 КК України, яку потерпілий прохає скасувати, мотивуючи це наступним.

Так, у заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_5 від 29.12.2020 року, ним наведені обставини його вчинення та обґрунтування, а саме зазначено, що медична сестра комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» ОСОБА_6 (псевдонім ОСОБА_7 ) умисно і незаконно 20.12.2020 року в соціальній мережі «Facebook» на своїй сторінці оприлюднила, тобто здійснила розголошення лікарської таємниці щодо ОСОБА_5 , яка стала їй відома у зв`язку із виконанням професійних обов`язків, крім того, у зв`язку із зазначеними незаконними діями медичної сестри ОСОБА_6 , конфіденційна інформація відносно ОСОБА_5 та відомості щодо його діагнозу (відносяться до лікарської таємниці) були використані для оприлюднення у газеті «Любимый город - Каменское».

Потерпілий зазначає, що з початку досудового розслідування, орган дізнання фактично не проводив належного розслідування його заяви, лише 03.02.2021 року за клопотанням потерпілого дізнавачем ОСОБА_4 було проведено першу слідчу дію - допит у якості потерпілого ОСОБА_5 , який у своїх свідченнях вказав на обставини вчинення кримінального правопорушення щодо нього (час, місце, спосіб, тощо), в подальшому більше не вживалось жодних заходів, спрямованих на здійснення належного розслідування.

04.03.2021 року потерпілим дізнавачу ОСОБА_4 було заявлено клопотання про проведення у даному кримінальному провадженні за участю представника ОСОБА_5 слідчих (розшукових) і процесуальних дій, які у передбачений ст. 220 КПК України строк розглянуті не були, під час оскарження наведеної бездіяльності дізнавача представнику потерпілого стало відомо про наявність оскаржуваної постанови дізнавача від 23.03.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000028 від 15.01.2021 року, яка потерпілому не вручалась і не надсилалась.

Потерпілий посилається на неповноту обставин, проаналізованих в оскаржуваній постанові, зокрема показань потерпілого та допитаної медичної сестри КНП КМР «Міська лікарня № 7» ОСОБА_6 та те, що жодних інших слідчих (розшукових) і процесуальних дій з моменту внесення відомостей до ЄРДР та до прийняття рішення про закриття кримінального провадження проведено не було.

Ухвалою слідчого судді від 22.04.2021 року за вказаною скаргою відкрито провадження.

У судовому засіданні представник потерпілого, адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав наведених у її мотивувальній частині.

Дізнавач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначила, що наведені потерпілим клопотання були їй передані канцелярією із затримкою, її провини у несвоєчасному розгляді клопотань немає, ОСОБА_6 була допитана без участі потерпілого та його представників, щоб виключити тиск на неї, у витребуванні документів за місцем її роботи не було необхідності, свідки, які б вказали, що саме вона розголошувала лікарську таємницю, відсутні, крім того, зі сторінки у соціальній мережі з дописом щодо потерпілого зазначено лише про проходження потерпілим лікування на апараті гемодіалізу без вказівки на діагноз, тому, на думку дізнавача, це не є розголошенням лікарської таємниці.

Вислухавши представника потерпілого та дізнавача, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000028 від 15.01.2021 року за ч. 1 ст. 182 КК України.

23.03.2021 року дізнавачем ОСОБА_4 винесена постанова про закриття означеного кримінального провадження, вмотивована тим, що встановити суб`єкта кримінального правопорушення не виявилось можливим, оскільки під час допиту ОСОБА_6 пояснила, що сторінка у соціальній мережі, на якій наявний допис щодо потерпілого ОСОБА_5 , зламана та тривалий час доступу до неї вона не має, ніяких дописів вона не розміщувала.

Слідчий суддя вважає, що з таким висновком дізнавача погодитись не можна, проведене дізнання не відповідає критеріям повноти та неупередженості з огляду на неналежну процесуальну реакцію дізнавача на клопотання потерпілого та наведені ним докази на обгрунтування своєї позиції, які виразились у їх нерозгляді та поверхневому аналізі.

В контексті доводу дізнавача у судовому засіданні щодо відсутності безпосередніх свідків розміщення допису у соціальній мережі варто звернути увагу, що відсутність очевидців правопорушення є доволі поширеною ситуацією під час досудового розслідування, саме тому кримінальний процесуальний закон не містить припису щодо обов`язкового доведення певної обставини з конкретного джерела доказів. Переважна більшість обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, може доводитись з будь-якого джерела доказів, визначених у ч. 2 ст. 84 КПК України, у тому числі на підставі сукупності непрямих доказів.

З висновками дізнавача, висловленими у судовому засіданні, щодо змісту лікарської таємниці, теж не можна погодитись з огляду на приписи ст. 40 Основ законодавства України про охорону здоров`я, згідно якої, медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. При використанні інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, в тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта.

Тобто, інформація щодо проходження пацієнтом певного виду терапії (в даному випадку - процедури гемодіалізу), охоплюється змістом такої охоронюваної законом таємниці.

Крім того, сама оскаржувана постанова дізнавача від 23.03.2021 року не містить належного та достатнього логіко-процесуального аналізу зібраних у кримінальному провадженні доказів, є недостатньо вмотивованою.

Згідно ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. «Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту» (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Керуючись викладеним та ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Скаргу потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23.03.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000028 від 15.01.2021 року за ч. 1 ст. 182 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1