17.06.2021
Справа № 642/3652/21,
Провадження 1-кп/642/626/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються за ч.2 ст.270 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2021 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшло кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються за ч.2 ст.270 КК України. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР 21.01.2021р. за № 0000024.

Ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 23.01.2021р. обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено, і який на даний час спливає.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначив, що стосовно обвинувачених існують ризики переховуватися від суду, оскільки у разі визнання винуватими їм загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків або інших обвинувачених. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Прокурор своє клопотання підтримав та вважав можливим призначити обвинувальний акт до розгляду.

Обвинувачені та захисники вважали можливим призначення обвинувального акту до розгляду. Проти продовження тримання під вартою заперечували з посиланням на те, що підозра необгрунтована, а ризики прокурором не доведені. Вважали можливим застосувати до обвинувачених більш м`які запобіжні заходи.

Захисник ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_12 не може бути суб`єктом кримінального правопорушення і не має будь-якого відношення до пожежі. Він має дитину та стійкі соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_11 є влансиком будівлі, яку він передав в оренду і не порушував закону. Він є особою похилого віку, не може переховуватися чи впливати на будь-кого, ніколи раніше не притягувався до відповідальності. Крім того, прокурором не обгрунтовано незгоду щодо більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 зазначила, що родина ОСОБА_13 має міцні соціальні зв`язки, батьків похилого віку, що потребують догляду. Крім того, у ОСОБА_14 наявні ознаки тромбозу обох кінцівок, що потребують негайного лікування.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник підтримали думку прокурора.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо них, які було встановлені ухвалами слідчих суддів від 23.01.2021р. не зникли.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.

Обвинуваченими та захисниками не було подано до суду достатніх доказів про повне зменшення ризиків.
Таким чином, неможливо вважати, що зникли ризики переховування обвинувачених від суду з метою уникнення суворого покарання або незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Тому, суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків та потерпілих. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є на даний час дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених.

Вислухавши думку учасників процесу щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальні акти та додатки до них, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинувальних актів до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити застосування до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити застосування до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити застосування до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити застосування до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 16 серпня 2021 р.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до них документів за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються за ч.2 ст.270 КК України, у відкритому судовому засіданні на 24.06.2021року на 11-30 годину.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження дії запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення, а обвинуваченим з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 17.06.2021р.

Суддя ОСОБА_1