№566/673/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування примусових заходів медичного характеру

14 травня 2021 року смт. Млинів, Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,
захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000146, яке внесено до ЄРДР 10 квітня 2017 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця , громадянина України, уродженця с. Смордва Млинівського району Рівненської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , без освіти, неодруженого, непрацюючого, інваліда І групи з дитинства, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутата, невійськовозобовязаного, раніше не судимого
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_11 , 10 квітня 2017 року, приблизно о 10 годині, , з метою вчинення розпусних дій сексуального характеру, прийшов на територію господарства ОСОБА_12 , що розташоване АДРЕСА_2 , де на подвір`ї побачив малолітніх дітей господарки - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які гралися без нагляду дорослих.
Далі ОСОБА_4 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, тим самим посягаючи на нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підійшов до нього, взяв руками за верхній одяг, поклав спиною на землю та сів зверху. Скориставшись фізичною і психологічною безпорадністю малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_4 розстібнув ширинку штанів, оголив свій статевий орган та в присутності інших малолітніх дітей ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які спостерігали за тим, що відбувається, став його непристойно демонструвати потерпілому. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_7 злякався, розплакався та став звати на допомогу. Крик дитини почула його мати ОСОБА_12 , яка підбігла до ОСОБА_4 та припинила його протиправні дії.
Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні дав пояснення про те, що присутній в судовому засіданні ОСОБА_4 недоступний мовному контакту і будь-яких пояснень з приводу інкримінованого йому злочину надати не може. З 10 квітня 2017 року по даний час перебуває на лікуванні в КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради з приводу діагнозу: глибокої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки.

В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 будь-яких показань з приводу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України не давав, так як мовному контакту недоступний із-за розумової відсталості.

Вина особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України підтверджується наступними доказами: в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала показання, що 10 квітня 2017 року ОСОБА_4 вчинив відносно її малолітнього сина ОСОБА_15 розпусні дії сексуального характеру.

З протоколу огляду місця події від 10 квітня 2017 року, який був проведений з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України в присутності понятих, за участю ОСОБА_12 вбачається, що безпосереднім місцем огляду є частина земельної ділянки ОСОБА_12 .. Під час огляду ОСОБА_12 заявила, що на земельній ділянці ОСОБА_16 утримував за руки її малолітнього сина ОСОБА_7 .
Під час огляду з місця події нічого не вилучалось.
До протоколу огляду місця події долучена фототаблиця.
(а.с.14-15 к/п №0000146)
В ході перегляду відеозапису допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 21 квітня 2017 року, який був проведений з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України було встановлено, що малолітній ОСОБА_7 в присутності законного представника ОСОБА_12 та соціального педагога ОСОБА_17 дав відповіді на запитання учасників допиту і, зокрема, розповів, які дії вчиняв по відношеню до нього ОСОБА_4
(а.с.17-18 к/п №0000146)
Копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 свідчить про те, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і його батьками зазначені ОСОБА_18 та ОСОБА_12 .
(а.с.20 к/п №0000146)
В судовому засіданні був переглянутий відеозапис допиту малолітнього свідка ОСОБА_13 від 21 квітня 2017 року, який був проведений з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, в присутності законного представника ОСОБА_18 та соціального педагога ОСОБА_17 дав відповіді на запитання учасників допиту і, зокрема, розповів, які дії вчиняв по відношенню до його брата ОСОБА_7 ОСОБА_4 .

Висновок судово-медичної експертизи №70 від 10 квітня 2017 року свідчить про те, що під час судово-медичної експертизи ОСОБА_7 видимих тілесних ушкоджень не виявлено.
(а.с.26 к/п №№0000146)
З протоколу проведення слідчого експерименту від 11 квітня 2017 року, який був проведений з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, в присутності понятих, свідок ОСОБА_12 показала і розповіла про вчинення ОСОБА_4 розпусних дій сексуального характеру відносно її малолітнього сина ОСОБА_7 .
До протоколу проведення слідчого експерименту долучена фототаблиця.
(а.с.31-33 к/п №№0000146)
Довідкою Млинівської ЦРЛ № 504 від 14 червня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку в лікаря-психіатра Млинівської ЦРЛ з 1997 року з діагнозом: Глибока розумова відсталість.
Являється інвалідом І групи з дитинства безтерміново по психічному захворюванню.
(а.с.70-71 к/п №№0000146)
Висновок судово-психіатричного експерта №113-113/17 від 25 квітня 2017 року свідчить поро те, що ОСОБА_4 в момент вчинення йому інкримінованого злочину страждав на психічний розлад, який позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому злочину у тимчасовому-хворобливому стані не знаходився.
ОСОБА_4 на даний час страждає на помірну розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки. За станом психічного здоров`я до ОСОБА_4 рекомендовано застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
(а.с.83-85 к/п №№0000146)
Довідками КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради № 532 від 16 жовтня 2019 року та №500 від 30 жовтня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_4 знаходиться на стаціонарному лікуванні в даній лікарні з 10 квітня 2017 року по даний час (30 жовтня 2020 року) і продовжує лікування.
Огляд ЛКК №578 від 29 жовтня 2020 року. Хворий хворіє на глибоку ступінь психічного розвитку. Не розмовляє, не розуміє мови, коло інтересів в межах фізіологічних потреб, потребує опіки та стороннього догляду.
Діагноз: Глибока розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, що вимагає догляду чи лікувальних заходів.
(а.с.162,189)
З довідки КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради № 21 від 29 січня 2021 року вбачається, що оглядом ЛКК №17 від 28 січня 2021 року було встановлено, що хворий хворіє на глибоку ступінь психічного розвитку, не розмовляє, не розуміє мови, коло інтересів в межах фізіологічних потреб, потребує опіки та стороннього догляду.
Діагноз: Глибока розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, що вимагає догляду чи лікувальних заходів.
(а.с.192)
Заслухавши в судовому засіданні учасників судового розгляду та дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази і оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 156 КК України, тобто вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки згідно зі статтями 65, 67, 75 КПК (КПК України в редакції 1960 року) ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

У відповідності до ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.
За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (астина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно зі ст.93 КК України та ч. 2 ст. 513 КПК України, до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, застосовуються примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У відповідності до вимог ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 ст.94 КК України передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості зі значним порушенням поведінки, що вимагає догляду або лікувальних заходів.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази та витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.
Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не приймалось.
На підставі наведенного,
керуючись ч.2 ст. 19, 93, ч.ч.1,3 ст.ст. 94 КК України,
ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,
ст.ст. 395, 512,513,516 КПК України
с у д ,-
УХВАЛИВ :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000146, яке внесено до ЄРДР 10 квітня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України задоволити.

Застосувати до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Строк застосування примусових заходів медичного характеру рахувати з 10 квітня 2017 року.
У відповідності до п.1 ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана: на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1