ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1269/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/1542/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду за клопотанням прокурора продовжено на 60 днів, тобто до 08.08.2021 року включно, строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги мотивував тим, що ризик переховування від слідства та суду не існує, оскільки судом в ухвалі не наведені докази, а тому не має законних підстав вважати, що підозрюваний раніше переховувався чи буде переховуватись від слідчого чи суду. Ні прокурор в судовому засіданні, ні суд в своїй ухвалі не навели жодних належних доказів про наявність ризиків і про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту виключає ризик знищення речей чи документів, які мають значення по справі. Носіння електронного засобу контролю буде запобігати ризику переховування від суду. Постійний контроль з боку працівників поліції за виконанням домашнього арешту є достатнім щоб запобігти вчиненню нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 185 КК.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в тому числі і про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , виходив з того, що у справі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків у провадженні, переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Врахував тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, дані про особу обвинуваченого та відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, які становлять підвищену суспільну небезпеку і за вчинення яких передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, у тому числі й довічного.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може вчинити дії, передбачені п.1 ч.2 ст. 177 КПК, зокрема ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
У випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не виключається вірогідність особистих зустрічей обвинуваченого зі свідками, що негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від надання показань, що викривають обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту, що вплине на швидке, повне, всебічне та неупереджене проведення судового розгляду та на встановлення обставин у даному кримінальному провадженні. А отже, враховуючи той факт, що свідки та потерпілі на сьогоднішній день судом ще не допитані, їх показання безпосередньо судом не сприйняті, відтак ризик, передбачений, п.3 ч.2 ст.177 не зменшився, та продовжує існувати.
Крім того, з представлених матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимості на теперішній час не зняті та не погашені. Зокрема, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , скоєні у період іспитового строку. Відсутні міцні соціальні зв`язки, які б спонукали обвинуваченого до належної процесуальної поведінки.

За сукупністю наведених обставин суд доходить висновку, що зберігається ризик передбачений п.5 ч.2 ст. 177 КПК та обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі.

Отже зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, а саме, усвідомлення можливості довічного позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються. Є гарантією дотримання інтересів правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що прокурором достатньо вмотивоване заявлене клопотання та наведені достатні обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК.
Доводи захисник в апеляційній скарзі, за встановлених у даному провадженні обставин не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 . Вказані обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання та гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4

Дата документу 07.07.2021 Справа № 311/1542/21