Справа № 444/810/21
Провадження № 1-кс/444/248/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

представника скаржника адвоката ОСОБА_3

начальника сектору дізнання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову дізнавача-інспектора сектору дізнання Жовківського ВП Кам"янка-Бузького ВП ГУНП у Л/о Н. Пелик про закриття кримінального провадження від 29.10.2020 р.
ВСТАНОВИВ :
17.03.2021 року до слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову дізнавача-інспектора сектору дізнання Жовківського ВП Кам"янка-Бузького ВП ГУНП у Л/о Н. Пелик про закриття кримінального провадження від 29.10.2020 р., в якій просить поновити строк на подання скарги та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що 12.08.2020 року ОСОБА_5 звернувся до Жовківського відділення поліції з заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 12.08.2020 року відомості про це були внесені до ЄРДР за № 0000046. Постановою дізнавача - інспектора сектору дізнання Жовківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 29 жовтня 2020 року, кримінальне провадження № 0000046 від 12.08.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. І ст. 125 КК України. Оскаржувана постанова заявнику в установленому порядку надіслана не була та про її існування він дізнався тільки 16 березня 2021 року, коли з матеріалами кримінального провадження ознайомився його представник. З оскаржуваною постановою не погоджується та вважає таку передчасною, оскільки на його думку дізнавачем не проведено усіх необхідних слідчий дій. Зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали взаємосуперечливі пояснення щодо обставин спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень і такі жодним чином не спростовані органом дізнання. Не встановлено, хто з них розпочав протиправне посягання, а хто захищався. Вказує, що відповідно до ст. 36 КК України, необхідна оборона передбачає заподіяння шкоди тому, хто посягає. Однак ця обставина, яка є ключовою для визначення наявності необхідної оборони, залишилась поза увагою дізнавача. Матеріалами справи не усунуто розбіжностей в показаннях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та достовірно не встановлено хто з учасників конфлікту його розпочав, хто з них першим почав наносити удари, а хто захищався. Дізнавач, для встановлення наявності в діях ОСОБА_6 необхідної оборони, обмежився виключно поясненнями самого ОСОБА_6 , який є потенційним підозрюваним у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, і який вказав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 не спричинив. Дізнавач проігнорував, що такі пояснення ОСОБА_6 прямо суперечать наявному в матеріалах справи висновку судово-медичної експертизи, яким встановлено наявність в ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень (ст. 94 КПК). Вважає, що висновок про закриття провадження ґрунтується виключно на версії потенційного підозрюваного ОСОБА_6 . Вважає таку поведінку дізнавача, що направлена з метою її якнайшвидшого закриття та забезпечення ОСОБА_6 можливості уникнути кримінальної відповідальності за його протиправні дії.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю з підстав наведених в самій скарзі, просив таку задоволити.

Начальник сектору дізнання ОСОБА_11 , надав суду для огляду матеріали кримінального провадження, вважає, що у справі проведено усі необхідні слідчі дії, а тому просив в задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя заслухавши доводи сторін кримінального провадження, оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000046 вважає, що дана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Зі змісту ст. 307 КПК України, вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що дізнавач-інспектор сектору дізнання Жовківського ВП Кам"янка-Бузького ВП ГУНП у Л/о ОСОБА_12 винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000046 від 12.08.2020 р.
Даних про отримання вказаної постанови скаржником ОСОБА_5 , органом дізнання суду не надано, не містяться такі і в матеріалах кримінального провадження № 0000046 від 12.08.2020 р., натомість з останнього вбачається, що з матеріалами кримінального провадження представник скаржника ознайомився лише 16.03.2021 р., а тому у суду наявні підстави для поновлення строку на подання скарги.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до частини 3 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», а саме, «Оскарження постанов слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження», правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
З матеріалів кримінального провадження та саме постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дізнавач дійшов висновку про те, що спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 стало наслідком реалізації ОСОБА_6 права на необхідну оборону, що виключає наявність в діях ОСОБА_6 ознак складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Однак, на думку слідчого судді, такий висновок дізнавача є передчасним та не ґрунтується на дотриманні приписів ст. 9 КПК України, відповідно до якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.
Висновок про те, що ОСОБА_6 діяв в умовах необхідної оборони при заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 не відповідає обставинам справи і є передчасним.
Так з оскаржуваної постанови вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали взаємосуперечливі пояснення щодо обставин спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Потерпілий ОСОБА_5 прямо вказав на ОСОБА_6 , що той на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту першим почав наносити потерпілому тілесні ушкодження, а саме: по голові, грудях, ногах, животу тощо.
По суті ОСОБА_6 напав на ОСОБА_5 .
Внаслідок цих подій потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи.
Натомість ОСОБА_6 факт побиття ним потерпілого заперечив та вказав, що це його було побито потерпілим та батьком потерпілого. При тому пояснення самого ОСОБА_6 дані ним 12.08.2020 року та 16.09.2020 року суперечать між собою.
Показання інших осіб, описані в оскаржуваній постанові, а саме: показання ОСОБА_10 (сина ОСОБА_6 ), лікаря ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які не були очевидцями події, не усувають розбіжностей між показаннями потерпілого та ОСОБА_6 , стосуються подій, які слідували вже після закінчення бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та стосуються надання медичної допомоги ОСОБА_6 , доставки останнього до лікарні.
В поясненнях від 12.08.2020 року ОСОБА_6 покликається на те, що «... почув, що люди кричать про те, що ви робите, зупиніться...». Після цього бійка була зупинена. Однак дізнавач не вжив заходів до встановлення очевидців події, відібрання від них пояснень з метою встановлення фактичних обставин справи, усунення розбіжностей в поясненнях потерпілого та ОСОБА_6 , встановлення того, хто з них розпочав протиправне посягання, а хто захищався.
Відповідно до ст. 36 КК України, необхідна оборона передбачає заподіяння шкоди тому, хто посягає.
Однак ця обставина, яка є ключовою для визначення наявності необхідної оборони, залишилась поза увагою дізнавача. Так матеріалами справи не усунуто розбіжностей в показаннях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та достовірно не встановлено хто з учасників конфлікту його розпочав, хто з них першим почав наносити удари, а хто захищався, хто з них «посягав». При тому на вказану обставину абсолютно не впливає те, що за результатами судово-медичної експертизи в ОСОБА_6 виявлено серйозніші тілесні ушкодження ніж в ОСОБА_5 . Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 жодним чином не спростовує показань потерпілого про те, що саме ОСОБА_6 напав на ОСОБА_9 і першим почав наносити удари, саме ОСОБА_6 «посягав». Натомість дізнавач, для встановлення наявності в діях ОСОБА_6 необхідної оборони, обмежився виключно поясненнями самого ОСОБА_6 , який є потенційним підозрюваним у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, і який вказав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 не спричинив. Дізнавач проігнорував, що такі пояснення ОСОБА_6 прямо суперечать наявному в матеріалах справи висновку судово-медичної експертизи, яким встановлено наявність в Максиміва легких тілесних ушкоджень (ст. 94 КПК).
З оскаржуваної постанови вбачається, що висновок про закриття провадження ґрунтується виключно на версії потенційного підозрюваного ОСОБА_6 його нічим не доказана версія прийнята слідством як единоправильна.
Така поведінка дізнавача, на думку слідчого судді свідчить про упереджене ставленням дізнавача до встановлення обставин справи, з метою її якнайшвидшого закриття кримінального провадження.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що дізнавачем ОСОБА_7 не вчинено ряд необхідних слідчих дій для збирання належних та допустимих доказів, які в свою чергу встановили наявність чи відсутність фактів та обставин, які б мали значення для вищезгаданого кримінального провадження, які наведені вище.
А тому враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вищевказану постанову винесено необгрунтовано та передчасно, слід виконати ряд процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень зазначених вище, а тому таку постанову слід скасувати.

Керуючись ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Скасувати постанову дізнавача-інспектора сектору дізнання Жовківського ВП Кам"янка-Бузького ВП ГУНП у Л/о ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження від 29.10.2020 р., у кримінальному провадженні № 0000046 від 12.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зобов`язати начальника сектору дізнання ГУ НП у Л/о Львівського РУП відділ поліції № 5 -відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 12.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000046 повернути начальнику сектору дізнання ГУ НП у Л/о Львівського РУП відділ поліції № 5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1