Справа №639/3131/21
Провадження №1-в/639/296/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання про пом`якшення призначеного покарання на підставі Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року та клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України стосовно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Орілька Лозівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який є інвалідом війни ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 23.05.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (вирок набрав законної сили 23.07.2019 року), -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання на підставі Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року та умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_4 зазначає, що він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Законом України, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та пом`якшено покарання за санкцією цієї статті. Також, просить врахувати, що він є інвалідом війни ІІІ групи, інвалідність по зору, стан його здоров`я постійно погіршується та він втрачає зір, вже відбув 2 роки строку покарання в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

23.06.2021 року захисником ОСОБА_5 надано уточнення до клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, яке узгоджене та підтримане засудженим ОСОБА_4 .

В обґрунтування цього клопотання зазначено, що строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 19.08.2019 року. На теперішній час ОСОБА_4 відбув вже більше ніж Ѕ строку покарання та має право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Під час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 останні півроку не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Засуджений ОСОБА_4 є інвалідом Великої Вітчизняної Війни, у зв`язку із отриманою травмою він втратив зір та не бачить одним оком на 100%, а другим оком на 50 %. Через дану травму він не може працювати в повну силу. Крім того, без належного та вчасного лікування та підтримуючої терапії його стан здоров`я значно погіршується, з кожним днем він продовжує втрачати зір, що може призвести до повної сліпоти.

Захисник зазначає, що засуджений ОСОБА_4 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризується позитивно, відбув більше Ѕ призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою довів своє виправлення, у зв`язку з чим до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, оскільки засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання до праці не залучався, до господарського обслуговування не зараховувався, допускав порушення режиму тримання, в СІЗО характеризується негативно, на теперішній час відсутні будь-які підстави для задоволення цього клопотання. Посилання засудженого ОСОБА_4 на погіршення стану здоров`я не є підставою для прийняття рішення про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_3 також просить відмовити у задоволенні клопотання в частині пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 , оскільки правові підстави для цього відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.05.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.07.2019 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.05.2019 року залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 23.07.2019 року.

Початок строку: 19.05.2019 року. Кінець строку: 19.05.2022 року.

З характеристики ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» від 09.12.2020 року встановлено, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.06.2019 року.

З 01.06.2019 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 19.05.2020 року тримався в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час тримання характеризувався негативно, мав чотири стягнення, заохочень не мав.

З 15.07.2020 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 03.11.2020 року тримався в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

Засуджений підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Умисно уникає виконання робіт із благоустрою установи, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», заплановані заходи відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки.

Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України майже не проявляє корисну ініціативу у вирішенні питань праці, побуту та відпочинку у відділенні, а також соціальну активність.

Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з матір`ю шляхом листування та телефонних розмов, отримує посилки.

На комісії установи 09.12.2020 року розглядалося питання можливого застосування до засудженого ОСОБА_4 заміни невідбутої частини більш м`яким, згідно статті 82 Кримінального кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 39, засудженому було відмовлено як особі, яка не довела свого виправлення.

З характеристики ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 25.05.2021 встановлено, що за час перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно, заохочень не мав, мав одне стягнення у виді поміщення до карцерного приміщення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктів не має. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи тільки під пильним контролем. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом самоосвіти.

За час попереднього ув`язнення та відбування покарання на профілактичних обліках не перебуває.

Відповідно до ст. 110, 112, 113 Кримінально - виконавчого кодексу України, підтримує соціально - корисні зв`язки з родичами шляхом отримання посилок та передач.

Суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з пунктом 17 зазначеної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього строку відбуття покарання, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.

Відповідно до положень статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 негативно характеризується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», допускав порушення режиму тримання, за що до нього застосовувались стягнення, які на теперішній час є погашеними.

Під час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не має.

Посилання засудженого ОСОБА_4 на той факт, що він є інвалідом війни ІІІ групи, а також на погіршення стану його здоров`я, не є підставою для прийняття рішення про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, дослідженими судом матеріалами не доведено правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, у зв`язку з чим вказане клопотання є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

При розгляді клопотання засудженого ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання, суд враховує наступні обставини.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.05.2019 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року будь-яких змін до ч. 2 ст. 185 КК України внесено не було та покарання за санкцією цієї статті не пом`якшувалось.

Враховуючи викладене, клопотання засудженого ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання на підставі Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року є незаконним, необґрунтованим та є таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про пом`якшення призначеного покарання на підставі Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а для засудженого, який утримується під вартою - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24.06.2021 року.

Суддя ОСОБА_1