ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/323/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законних представників обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргамизахисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, українця, з середньою освітою, на теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 України, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з неповною середньою освітою, учня 3 курсу ПТУ № 32, раніше не судимого, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироку суду першої інстанції встановлено, що 18.06.2017 близько 5.00 години, ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на центральній алеї парку «Перемоги» за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 55, навпроти дитячих атракціонів, спільно з неповнолітнім ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, підійшли до раніше незнайомого ОСОБА_13 , який, будучи в стані алкогольного сп`яніння став пропонувати ОСОБА_11 закурити, і підніс недопалок своєї цигарки йому в обличчя. ОСОБА_11 діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел направлений на заподіяння йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, незважаючи на наявність сторонніх осіб, наніс ОСОБА_13 удар кулаком правої руки в область голови, від якого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_11 завдав потерпілому 2-3 удари ногою в область тулуба. Перебуваючи поблизу місця вчинення злочину, ОСОБА_14 почав робити зауваження ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_11 відійшов від потерпілого, але невдовзі повернувся і знову, стоячи зліва від лежачого на землі потерпілого ОСОБА_13 почав наносити удари ногою в область голови и тулуба, спричинивши серію ударів. В цей же час, неповнолітній ОСОБА_12 , який перебував поряд з ОСОБА_11 , маючи умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи в групі з ОСОБА_11 стоячи справа від потерпілого ОСОБА_13 наніс один удар ногою в область тулуба, один удар ногою в область голови, а потім пригнув обома ногами на голову потерпілого. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли.
З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_13 18.06.2017 о 9.34 години, був доставлений до ХМКЛ ШНМД ім. проф. Мещанінова, де помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В результаті спільних, умисних, протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 228-Ат/17 від 27.07.2017 спричинені наступні тілесні ушкодження:
-травма голови з наявністю синців в околодочних областях, субкон`юктивального крововиливу справа, синця в лобовій області справа, синця на спинці носа, крововилив в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобово-тім`яно-скроневих областях, в скроневі м`язи, лінійного перелому кісток своду та основи черепа, з утворенням уламкового перелому в зоні правої орбіти, крововилив під оболонки головного мозку (субдуральне і субарахноідальне), забію головного мозку з контузійними вогнищами лобових часток;
-закрита травма грудної клітини: перелом 7-го ребра справа по середньо-ключичній лінії без порушення цілісності плеври, перелом 5-9 ребер зліва по задній пахвовій лінії без порушення цілісності плеври, забій лівої легені;
-синець на тильній поверхні правої кисті, синці в проекції правого і лівого колінних суглобів, два садна на передній поверхні правої гомілки в нижній третині.
При мікроскопічном дослідженні гістологічних препаратів від трупа ОСОБА_13 виявлені: масивний субарахноідальний крововилив у півкулі головного мозку, множинні вогневіщеві крововиливи у корі головного мозку, виражений набряк головного мозку.
Причиною смерті ОСОБА_13 явилася вказана важка черепно-мозкова травма з внутрішньочереповими крововиливами, забієм головного мозку і її ускладнення набряк-набухання-дислокація стовбура головного мозку.
Травма голови ОСОБА_13 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя.
Закрита травма грудної клітини з переломами 5-9 ребер зліва, переломом 7-го ребра справа, забієм лівої легені має ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Синці і садна кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Допитані у суді обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_15 у вчинені ними злочину, події якого мали місце 18.06.2017, визнали частково. У суді обвинувачений ОСОБА_11 показав, що 17.06.2017 близько 22 годин він зустрівся з раніше знайомим йому: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , з якими пішов до кафе, яке розташовано на території парку «Перемоги» в м. Харкові, куди пізніше прийшов ОСОБА_12 , де вони усі разом вживали спиртні напої. Через деякий час, вони вийшли з приміщення кафе, направились в сторону пр-ту Тракторобудівників в м. Харкові, де побачили, як раніше незнайомий їм чоловік впав з забору головою униз, якому вони запропонували викликати швидку допомогу, але почули відмову. Потім вони повернулися до кафе. Приблизно о 05-30 години ранку він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_16 зустріли на території парку «Перемоги» чоловіка, який падав з паркану, мова чоловіка була незв`язна, цей чоловік почав підносити до його обличчя запалену цигарку, в наслідок чого спричинив йому опік обличчя. Потім чоловік двома руками схопив його за куртку, на що він обхопив чоловіка руками, в наслідок чого вони вдвох впали на землю, де він спричинив йому один удар кулаком руки в підборіддя. Потім чоловік схватив його за ногу, при цьому чоловік залишався лежати на землі. Він звільнив свою ногу та наніс чоловіку чотири удари ногою в область його таза. Все це бачили ОСОБА_12 з ОСОБА_16 , які стояли поруч. Потім він відійшов на відстань 20-25 метрів, та спостерігав, як ОСОБА_12 наніс в область голови чоловіка 3-4 удари ногою. Поряд з ОСОБА_12 стояв ОСОБА_16 . До них в цей час підійшов охоронець атракціону. Потім вони його догнали, та всі разом покинули територію парку «Перемоги».

Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 подали на нього апеляційні скарги.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 , за згодою обвинуваченого ОСОБА_12 , відмовився від своєї апеляційної скарги.

В своїх апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_11 просять змінити вирок Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року та призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Обґрунтовуючи свою вимогу апелянти вказують на те, що ОСОБА_11 вчинив злочин будучи молодою людиною (16 років). Після вчинення злочину, ОСОБА_11 доводив суспільству про те, що встав на шлях виправлення та не потребує ізоляції. Так, він проходить службу у Збройних Силах України, де за час виконання посадових обов`язків зарекомендував себе з позитивної сторони. ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, мешкає з матір`ю. Призначення йому реального покарана, при наявності усіх зазначених обставин, без звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням порушують принцип гуманності, індивідуалізації та справедливості покарання.
Крім того, обвинувачений та його захисник зазначають в своїх апеляційних доводах, що ОСОБА_11 раніше до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, частково визнав себе винним у вчиненні злочину, надав суду пояснення, щодо вчинених ним протиправних дій відносно потерпілого, критично оцінив свою протиправну поведінку, її осудив, висловлював жаль з приводу вчиненого, що свідчить про наявність щирого каяття у вчиненому злочині;

- обвинувачений ОСОБА_12 просить змінити оскаржуваний вирок, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України та призначити покарання відповідно до санкції даної статті.
Апелянт в свої апеляційних доводах вказує на те, що у нього не було ніякого мотиву спричиняти потерпілому тілесні ушкодження, потерпілого раніше не знав, удари в область голови не наносив, а міг тільки ненавмисно пошкодити йому ребра. Згідно з висновку судово-медичної експертизи, перелами ребер у потерпілого мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості, у зв`язку з чим, на думку обвинуваченого, його дії слід кваліфікувати зі ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 зазначає, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 надавали інші показання в ході їх допиту на досудовому розслідуванні, ніж під час судового розгляду та слідчого експерименту. Судом допущена неповнота судового розгляду та не з`ясовано мотив вчинення злочину, а також не доведена ступень участі кожного із співучасників та їх відповідальність відповідно скоєному, оскільки факт нанесення ударів ОСОБА_12 ґрунтується виключно на суперечливих та мінливих показаннях двох свідків.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту; доводи прокурора, які просив задовольнити його апеляційну скаргу, позицію законних представників , які підтримали апеляції сторони захисту, колегія суддів вважає, що усі подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 , встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 злочину згідно пред`явленого обвинувачення та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
На підтвердження винуватості ОСОБА_12 та доведеності його вини у вчиненні злочину згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , експерта ОСОБА_25 які були ретельно допитані під час судового розгляду за участю сторони захисту та обвинувачення.
Так, свідок ОСОБА_14 пояснив в суді першої інстанції, що він влітку 2017 працював охоронцем в парку «Перемоги» в м. Харкові, та показав, що наприкінці літа 2017, в ранку, він зайшов до операторської, приміщення якої перебувало на центральної алеї парку. Почувши гул, вийшов. Побачив незнайомого раніше чоловіка з синцем під оком, в стані алкогольного сп`яніння, який попрохав цигарку. Чоловік залишився стояти на алеї. В той час по алеї шли троє незнайомих йому молодих чоловіків. Свідок опізнав їх у суді, а саме це були: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 . Він перебував від них на відстані 5-ти метрів. Троє хлопців між собою поспілкувалися, але він не чув розмови. Потім один із хлопців вдарив по обличчю чоловіка, від удару останній впав на землю. Потім двоє з них одночасно почали наносити удари ногами та руками в область голови, живота чоловіка. В цей час ОСОБА_16 відійшов на невелику відстань. Він зробив хлопцям зауваження, та зайшов до операторської. Потім ще раз почув гомін. Коли він вийшов на вулицю, побачив як ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спричиняють удари ногами та руками в область спини, живота, голови чоловіка. ОСОБА_16 стояв на відстані від них. Він зробив їм чергове зауваження, та зайшов до приміщення операторської. Але через деякий час знову почув шум. Він побачив, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в чергове спричиняють серію ударів потерпілому в область голови та тулуба. Він їх відігнав. Потерпілий залишився лежати на землі, та ще перебував у свідомості. Цей чоловік не був агресивний Через деякий час, йому повідомили, що той чоловік помер.
Свідок ОСОБА_23 пояснив в суді першої інстанції, що в літку 2017 року він разом з ОСОБА_14 працював охоронцем в парку «Перемоги» в м. Харкові. Приблизно о 6-00 години ранку його розбудив ОСОБА_14 , який повідомив, що приблизно о 05-00 години він бачив як били чоловіка. Він вийшов на вулицю, де на землі побачив раніше незнайомого чоловіка, який незв`язно говорив, та почав сидячи роздягатися. Потім співробітники поліції викликали швидку допомогу, лікарі якої госпіталізували того чоловіка.
Свідок ОСОБА_16 надав в суді першої інстанції показання про те, що влітку 2017 близько 4-х годин ранку, він разом із раніше знайомими йому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 йшли по алеї в парку «Перемоги» в напрямок до вул. Гвардійців-Шіронінців м. Харкова. Усі втрьох перебували в стані алкогольного сп`яніння. Їм назустріч шов раніше незнайомий їм чоловік, який запропонував ОСОБА_11 цигарку, яку почав направляти до обличчя ОСОБА_11 . У чоловіка на той час він ніяких тілесних ушкоджень не бачив, мова чоловіка була зрозуміла, останній ніяку агресію не виказував. ОСОБА_11 , в свою чергу, вдарив рукою чоловіка в обличчя, від чого останній впав на землю. Потім ОСОБА_12 разом із ОСОБА_11 почали наносити ногами серію ударів по тулубу чоловіка. Останні удари з двох ніг ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спричинили в голову чоловіка. Потім ОСОБА_15 цілеспрямовано у стрибку обома ногами наніс два удар в праву сторону голови чоловіка. Потім вийшов охоронець одного з атракціонів, зробив зауваження. Вони втрьох пішли з місця події.
Свідок ОСОБА_24 надала показання про те, що влітку 2017 близько 10 годин, вона гуляла зранку з онукою на центральної алеї парку «Перемоги» в м. Харкові, де побачила як на газоні на спині лежить роздягнутий чоловік, який повільно махав руками. Вона викликала швидку допомогу. Потім побачила як приїхала поліція і лікарі.
Допитані в суді першої інстанції свідки свідка ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_22 пояснили, що перебували з ОСОБА_13 у приятельських стосунках, в літку 2017 року вони разом святкували день народження ОСОБА_13 у кафе на території парку «Перемоги», в період свята ОСОБА_13 один раз відходив та його не було 20 хвилин, коли він повернувся у нього тілесних ушкоджень не було. ОСОБА_13 не скаржився на стан здоров`я, В цей вечір він вийшов із кафе та не повернувся. В той день у ОСОБА_13 ні з ким конфліктів не виникало. На столі ОСОБА_13 забув свії речі. В цей день вони його більше не бачили. Потім від слідчого вони дізналися, що ОСОБА_13 помер.
Свідок ОСОБА_18 надав в районному суді показання про те, що він раніше був знайомий із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В літку 2017 він разом з ними та ОСОБА_17 , ОСОБА_16 перебували в кафе, яке розташовано на території парку «Перемоги» в м. Харкові, де усі вживали алкогольні напої, курили кальян. Він пішов до дому приблизно о 02-30 години ночі. Пізніше в соціальних сітях від дізнався, що в парку вбили чоловіка.
Свідок ОСОБА_17 також надав в суді першої інстанції показання про те, що раніше був знайомий з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В літку 2017 він разом з ними та ОСОБА_16 , ОСОБА_18 перебував в кафе на території парку «Перемоги» в м. Харкові, де усі вживали спиртне, а саме коньяк. Але він зазначив, що не може впевнено зазначити, чи вживав коньяк ОСОБА_11 . В кафе він перебував 19 години вечора до світанку наступного дня. Потім він разом з ОСОБА_18 залишили кафе. Пізніше йому стало відомо від ОСОБА_16 , про те, що побили в парку незнайомого чоловіка.
Вищезазначені свідки у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.
Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , є безпідставними, оскільки останні надавали в суді першої інстанції послідовні пояснення, показання, які викладені в оскаржуваному вироку, відповідають їх показанням, які вони надали в ході судового розгляду.
Будь-яких доказів про те, що свідки не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченим та його захисником суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_12 в цій частині є безпідставною.
Обвинуваченим ОСОБА_12 та його захисником не надано суду доказів, які свідчили про особисту зацікавленість вищезазначених свідків у розгляді цього кримінального провадження, оскільки ці свідки ретельно допитувалися в ході судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання про обставини вчиненого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 злочину, попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому підстав вважати, що свідки мають намір оговорювати обвинуваченого немає.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим апеляційні доводи сторони захисту щодо неврахування судом відомостей протоколів допиту свідків під час досудового розслідування є необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку дані, що містяться у: витязі з єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2017 року, правова кваліфікація ч.2 ст.121 КК України; зверненні КЗОЗ Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова від 22.06.2017 року; карці виїзду бригади екстреної медичної допомоги 18.06.2017 за адресою: м. Харків, пр-кт Тракторобудівників, (парк «Перемоги»), до гр. ОСОБА_27 , 1967 року народження; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 10.07.2017, 12.08.2017 року за участю ОСОБА_14 , ОСОБА_28 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 12.08.2017 за участю ОСОБА_14 ; протоколі проведення слідчого експерименту від 19.07.2017 за участю ОСОБА_14 та спеціаліста - судово-медичного експерта ОСОБА_25 ; протоколі проведення слідчого експерименту від 19.07.2017 року за участю ОСОБА_29 , його законного представника та судово-медичного експерта ОСОБА_25 ; висновку судово-медичної експертизи № 2290-С/17 від 11.07.2017 року; висновках судово-медичної експертизи № 228-Ат/17 від 27.07.2017 року, та № 34/228-АТ/17 від 02.08.2017 року; висновку судово-медичної імунологічної експертизи за №554-Ис/17 від 11.08.2017 року; протоколі огляду предмету від 14.07.2017 року; постанові про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.08.2017 року.

Зокрема, відповідно до відомостей протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 10.07.2017 року та 12.08.2017 року за участю ОСОБА_14 і ОСОБА_28 , в ході проведення слідчої дії останні впізнали за овалом обличчя, формою носу та губ, за загальними рисами, ОСОБА_16 , який перебував на місці пригоди 18.06.2017 року, та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які наносили удари чоловіку 18.06.2017 року.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 228-Ат/17 від 27.07.2017 року та № 34/228-АТ/17 від 02.08.2017 року, у ОСОБА_13 встановлені ушкодження:
- травма голови з наявністю синців в околоочних областях, субкон`юктивального крововиливу справа, синця в лобовій області справа, синця на спинці носа, крововиливів в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобово-тім`яно-скроневих областях, в скроневі м`язи, лінійного перелому кісток своду та основи черепа, з утворенням уламкового перелому в зоні правої орбіти, крововиливів під оболонки головного мозку (субдуральне і субарахноїдальне), забію головного мозку з контузійними вогнищами лобових часток;
- закрита травма грудної клітини: перелом 7-го ребра справа по середньо-ключичній лінії без порушення цілісності плеври, переломи 5-9 ребер зліва по задній пахвовій лінії без порушення цілісності плеври, забій лівої легені;
- синець на тильній поверхні правої кисті, синці в проекції правого і лівого колінних суглобів, два (2) садна на передній поверхні правої гомілки в нижній третині.
При мікроскопічним дослідженні гістологічних препаратів від трупа гр. ОСОБА_13 виявлені: масивний субарахноїдальний крововилив у півкулі головного мозку, множинні вогнищеві крововиливи у корі головного мозку, виражений набряк головного мозку.
Причиною смерті гр. ОСОБА_13 явилася вказана вище важка черепно-мозкова травма з внутрішньо череповими крововиливами, забієм головного мозку і її ускладнення набряк набухання дислокація стовбура головного мозку.
Вказані вище ушкодження утворилися від багаторазової ударної травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою площею травмуючої поверхні, індивідуальні особливості яких не відобразилися, могли утворилися в строк незадовго до госпіталізації в ХМКЛШНМД ім. Мещанінова можливо 18.06.2017.
Керуючись п.4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 г, травма голови гр. ОСОБА_13 має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. «б», «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Керуючись п.4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 г, закрита травма грудної клітини з переломами 5-9 ребер зліва, переломом 7-го ребра справа, забієм лівої легені має ознаки ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості (згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») і в причинному зв`язку із смертю не полягає.
Синці і садна кінцівок, встановлені у гр. ОСОБА_13 утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких, у вказаних ушкодженнях не відобразилися, садна утворилися по механізму удар-тертя, тертя-ковзання, на настанні смерті впливу не зробили, і по ступеню тяжкості, керуючись п.4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 г, мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5. даних правил).
Смерть гр. ОСОБА_13 наступила 21.06.2017 року в 23.00 годин в стаціонарі ХМКЛШНМД ім. Мещанінова.
При госпіталізації в ХМКЛШНМД, результат «Алкотеста» у гр. ОСОБА_13 негативний.
Мається причинний зв`язок між травмою голови, встановленої у гр. ОСОБА_13 і його смертю. Яких-небудь слідів боротьби або самооборони при дослідженні трупа гр. ОСОБА_13 не виявлено. Найімовірніше у момент заподіянні тілесних ушкоджень, потерпілий знаходився в горизонтальному положенні. Перераховані вище ушкодження не могли утворитися внаслідок самовільного падіння з висоти свого зросту на розповсюджену поверхню і не могли утворитися в наслідок падіння потерпілого з висоти забору. Після падіння із забору потерпілий міг самостійно пересуватися і скоювати які-небудь активні дії протягом тривалого періоду часу до 05.00 години 18.06.2017 року. Причинного зв`язку між падінням із забору і настанням смерті гр. ОСОБА_13 немає.
Після нанесення ударів, потерпілий ОСОБА_13 міг скоювати які-небудь активні дії, але в обмеженому об`ємі і протягом нетривалого часу до втрати свідомості.
Пояснення свідка ОСОБА_16 що до механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , надані ним під час слідчого експерименту, в цілому, не суперечать судово-медичним даним.
Пояснення свідка ОСОБА_14 що до механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , надані ним під час слідчого експерименту, не суперечать судово-медичним даним.
В компетенцію судово-медичного експерта не входить визначення внаслідок саме чиїх дій, настала смерть потерпілого.

За клопотанням сторони захисту було викликано та допитано в суді судово-медичний експерт ОСОБА_25 , яка в повному обсязі підтримала висновки проведених нею експертиз.

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2017 року за участю ОСОБА_29 , його законного представника та судово-медичного експерта ОСОБА_25 , в ході проведення ОСОБА_29 , у присутності понятих, зазначив час, місце, показав механізм спричинення ОСОБА_30 тілесних ушкоджень 18.06.2017 року. ДВД-диск до протоколу був досліджений у суді першої інстанції.
Згідно відомостей протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2017 року за участю ОСОБА_14 та спеціаліста - судово-медичного експерта ОСОБА_25 , в ході проведення слідчих дій ОСОБА_14 , у присутності понятих, зазначив час, місце, показав механізм спричинення ОСОБА_30 тілесних ушкоджень 18.06.2017 року.
Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2017 за участю ОСОБА_14 , останній за зовнішнім виглядом, овалом обличчя, впізнав ОСОБА_13 , як особу яку бачив на місці вчинення злочину 18.06.2017 року у парку «Перемоги» в м. Харкові, і якому наносили удари неповнолітні особи.
Згідно даних звернення КЗОЗ Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова від 22.06.2017 року, головний лікар звертається до начальника Дзержинського РВ УМВС України в Харківській області для отримання дозволу на розтин трупу ОСОБА_13 , який надійшов до лікарні 18.06.2017 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діагноз: тяжка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню, перелом шести ребер з ліва, забій легеня.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він не мав умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та завдавав йому удари тільки в область грудної клітини, повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а також висновками судово-медичних експертиз № 228-Ат/17 від 27.07.2017 року та № 34/228-АТ/17 від 02.08.2017 року, які також підтверджуються іншими доказами, дослідженим під час судового розгляду та покладеними в основу обвинувального вироку.
Колегія приходить до висновку, що місцевий суд вірно кваліфікував скоєне обвинуваченими ОСОБА_11 і ОСОБА_12 саме за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вони вдвох, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, спільно групою осіб, вчинили жорстке побиття ОСОБА_13 , умисно нанесли останньому значну кількість ударів ногами в життєво-важливий орган в область голови за вказаних вище обставин, спричинивши спільно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент спричинення, що і призвели до смерті потерпілого.
Апелянтом не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей.
Момент виникнення у обвинуваченого ОСОБА_12 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 чітко зазначений в формулюванні обвинувачення, визнаного судомо доведеним, та в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.
На думку колегії суддів, зазначені обставини, тобто поведінка обвинуваченого ОСОБА_12 до та після вчиненого ним злочину, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчать про безпідставність апеляційних доводів обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та неправильної правової кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.
Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку що ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Місцевим судом повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_12 .
Отже версія та доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про незгоду з кваліфікацією своїх дій, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_12 у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Колегією суддів перевірені і доводи захисників, обвинувачених про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і даним про особи обвинувачених, та з цього приводу зазначає.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, призначаючи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ними діяння, яке відноситься до категорії тяжких, дані про осіб обвинувачених, які раніше не судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, мають зареєстроване місце проживання, за якими фактично мешкають. Обвинувачені за останнім місцем навчання характеризуються посередньо. ОСОБА_11 з 30.08.2018 року проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом. ОСОБА_12 на час розгляду справи в суді першої інстанції проходив навчання в ПТУ №32 м. Харкова.
З досудових доповідей стосовно неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які надані начальником сектору ювенальної пробації м. Харкова філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, вбачається, що з урахуванням інформації, що характеризує обвинувачених, їх способу життя, історію правопорушення, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що їх виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі.
При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , судом першої інстанції також враховано обставину, що пом`якшує їх покарання, у виді вчинення злочину неповнолітніми. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину особами, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння.
Тобто суд врахував ті обставини та дані про особу кожного з обвинувачених, які наведені і в апеляційних скаргах.
Згідно ст. 3, ст. 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників щодо пом`якшення покарання.
На думку колегії суддів, призначенні кожному з обвинувачених покарання відповідають вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 справедливі, як за розміром так і видом визначені покарання, які є необхідними і достатніми для виправлення кожного із обвинувачених, і попередження вчинення кожним нових злочинів.
Крім того, питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Разом із тим, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені змістом статей 409, 414 КПК України, які передбачають повноваження суду апеляційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 12 липня 2018 року у справі № 745/398/16-к).
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Колегія суддів враховує фактичні обставини кримінального провадження; ступінь тяжкості та суспільного небезпечності вчинених злочинів; дані про осіб обвинувачених, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Обвинуваченими та захисником ОСОБА_7 не наведено в своїх апеляційних скаргах нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання у виді 7 років позбавлення волі за злочин, передбачений за ч.2 ст. 121 КК України.
Апелянтами також не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, яке буде достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання скоєння ними нових злочинів, а апеляційні вимоги сторони захисту щодо призначення обвинуваченим більш м`якого покарання є необґрунтованими.
З огляду на викладене, суд призначив обвинуваченим мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України, та з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання скоєння ними нових злочинів.
Колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника ОСОБА_7 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді