Справа № 595/1153/21
Провадження № 1-кп/595/100/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2021

Бучацький районний суд Те рнопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Бучач кримінальне провадження №0000130 від 04 червня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, з вищою освітою, не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.190, ч.4 ст.358, КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 постановою №16 окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу №166 від 06.07.2019 затверджена головою дільничної виборчої комісії (далі - ДВК) №610167 одномандатного виборчого округу №166 з позачергових виборів народних депутатів України, які відбувалися 21.07.2019.

Так, 22.07.2019 у ОСОБА_3 , яка перебувала в адміністративному приміщенні будинку культури за адресою: АДРЕСА_1 , виник єдиний злочинний намір на підроблення спільно з секретарем ДВК №610167 одномандатного виборчого округу №166 ОСОБА_6 офіційного документу - постанови ДВК №8 від 22.07.2019 «Про виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії» та подальше її використання з метою отримання одноразової грошової винагороди.

Реалізуючи свій злочинний намір, в порушення п.1, 2 Розділу II постанови Центральної виборчої комісії № 108 від 12 липня 2012 року «Про порядок нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України», ст. 33, 35 Закону України «Про вибори народних депутатів України» від 17 листопада 2011 року №4061-VI, 22.07.2019 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , знаходячись в адміністративному приміщенні Медведівського будинку культури за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що засідання ДВК №610167 22 липня 2019 року стосовно виплати одноразової грошової винагороди членам виборчої комісії не проводилось та рішення дільничної виборчої комісії з цього питання не приймалось, з корисною метою, в особистих інтересах, умисно підробили офіційний документ - постанову ДВК №610167 № 8 від 22.07.2019, шляхом внесення ОСОБА_6 власноручно кульковою ручкою в текст постанови даних, що повністю не відповідають дійсності, тобто без скликання та проведення відповідного засідання комісії, розгляду, голосування на її засідання та прийняття нею рішення про виплату одноразової грошової допомоги, після чого підписала постанову та передала на підпис голові комісії ОСОБА_3 , яка поставила свій особистий підпис, надавши документу статусу офіційного та затвердила документ печаткою ДВК №610167.

Наведені дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано зач.3 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа особою, яка має право посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, 22.07.2019 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), продовжуючи реалізацію свого, спільного з ОСОБА_6 , злочинного наміру, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливою метою, в особистих інтересах, що виразилось в отриманні одноразової грошової винагороди, перебуваючи в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , подала до бухгалтерії окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів територіального виборчого округу № 166 завідомо підроблений офіційний документ - постанову ДВК № 8 від 22.07.2019 «Про виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії» для нарахування та виплати їй та ОСОБА_6 одноразової грошової винагороди.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Також, продовжуючи свій єдиний з ОСОБА_6 злочинний намір, ОСОБА_3 діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами одноразової грошової винагороди з державного бюджету України, які не перебували в їх віданні та не маючи можливості ними розпорядитись чи управляти ними, шляхом обману, внаслідок повідомлення окружній виборчій комісії одномандатного виборчого округу №166 неправдивих відомостей про скликання та проведення 22.07.2019 засідання дільничної виборчої комісії, розгляду, голосування на її засідання та прийняття нею рішення про виплату одноразової грошової винагороди, а саме: шляхом подання попередньо підробленої спільно з ОСОБА_6 постанови ДВК № 8 від 22.07.2019 «Про виплату одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії» на підставі якої в подальшому окружною виборчою комісією з виборів народних депутатів територіального виборчого округу № 166 з Державного бюджету України нараховано та виплачено грошові кошти ОСОБА_3 в сумі 432,99 грн, ОСОБА_6 в сумі 432,99 грн, ОСОБА_7 в сумі 432,99 грн, які останні отримали 22.08.2019 на свої банківські рахунки в AT КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , тим самим заволодівши ними, чим завдали шкоди Державному бюджету України на вищевказану суму.

Наведені дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

29 липня 2021 року, згідно вимог ст.472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000130, з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_3 і її захисником ОСОБА_5 з іншого боку, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання: за ч.3 ст.358 КК України на підставі ст. 69 КК України, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, а саме перебування на утриманні ОСОБА_3 малолітньої дитини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, відшкодування завданої матеріальної шкоди у повному обсязі - у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 грн; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 грн.
Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.
Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання узгодженого сторонами угоди враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні малолітньої дитини, особу винної, позитивну характеристику з місця проживання, визнання нею вини повне відшкодування завданих збитків та відсутність обставин, що б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.358 КК України та визначеного ст. 53 КК України, у виді штрафу в доход держави, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості.
Угодою передбачено наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами та кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час підготовчого судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка кримінальне правопорушення вчинила вперше, має на утриманні малолітню дитину, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, відшкодування завданої матеріальної шкоди у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно вимог п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів .

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Збитки в розмірі 1298 (однієї тисячі двісті дев`яносто вісім) грн 99 коп., заподіяні державі, - відшкодовані в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №6 АТ «Ощадбанк» від 21.10.2020.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 липня 2021 року, укладену між прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами кримінального провадження покарання:
-за ч.3 ст.358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 90 (дев`яносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одну тисячу п`ятсот тридцять) грн;
-за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) грн;
-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 90 (дев`яносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одну тисячу п`ятсот тридцять) грн.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1