справа № 361/8159/20
провадження № 1-кп/361/540/21
УХВАЛА
15 липня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинувачених: захисників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду укримінальному провадженні № 0002577 від 10 жовтня 2020 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченим:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Шабатівка Монастирищенського району Черкаської області, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, такому, що не працює, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , раніше судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Тарасівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, такому, що не працює, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , жителю АДРЕСА_4 , раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває зазначене вище кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 усудовому засіданні подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 16 липня 2021 року, мотивуючи обвинуваченням останніх у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягають у можливості обвинувачених переховуватися від суду, так як ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у Київській області не проживають та не мають міцних соціальних зв`язків на її території, можуть незаконно впливати на потерпілу та свідків у справі, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки вони не мають постійного джерела заробітку, зловживають алкогольними напоями та ведуть антигромадський спосіб життя. Будучи раніше судимими за корисливий злочин без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебуваючи на волі, вони можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 у суді проти задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність наведених прокурором у клопотанні ризиків.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні усно заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за зареєстрованим місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи, що доказів зловживання ОСОБА_4 алкогольними напоями, ведення антигромадського способу життя, а також впливу на свідків та потерпілу суду не надано. Відсутні і докази на підтвердження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, тому вона вважає, що наявні всі підстави для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який на домашній арешт. Просила суд дане клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні дане клопотання свого захисника підтримав, просив суд його задовольнити. Також він пояснив, що з 20 березня 2020 року він спиртні напої не вживає, оскільки пройшов відповідне лікування та йому заборонено їх вживати. Житловий будинок АДРЕСА_1 , де зареєстровано його місце проживання, належить його батькові.

Обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт за зареєстрованим місцем його проживання у певний період доби, посилаючись на недоведеність наведених прокурором у клопотанні ризиків, вказуючи, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 раніше вчиняв корисливі кримінальні правопорушення не відповідає дійсності, твердження прокурора про його зловживання алкогольними напоями та ведення ним антигромадського способу життя прокурором у суді не доведено. Доказів його впливу на потерпілу та свідків суду теж не надано. Більш того, у попередньому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 подала до суду заяву, у якій зазначала, що вона не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки родичами останнього їй у повному обсязі відшкодовано завдану майнову та моральну шкоду. Не надано суду також і доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду.

13 липня 2021 року захисник ОСОБА_7 подала до суду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а саме заборонити залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , посилаючись на наведені вище обставини, зокрема, відшкодування родичами обвинуваченого завданої потерпілій шкоди, відсутність у потерпілої ОСОБА_8 будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , останній вибачився перед потерпілою за вчинене. Наведені прокурором ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, його вплив на потерпілу та свідків не доведений та нічим не підтверджений, про що суд зазначив в ухвалі від 18 травня 2021 року при продовження обвинуваченим строку тримання під вартою. ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наміру переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення він не має, повністю усвідомлює негативні наслідки таких дій. Його родина, яка його підтримує, зможе забезпечити його матеріально для прибуття у судові засідання. Вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 у суді проти задоволення клопотання захисників та зміни обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт у певний період доби заперечував.

Вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У ч. 1 ст. 331 КПК України унормовано, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід; при розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, статтею 184 якого передбачено ініціювання прокурором застосування запобіжного заходу шляхом звернення до суду з клопотанням, що повинно відповідати вимогам вказаної статті.

18 травня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 16 липня 2021 року, обґрунтовуючи існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом під час обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно із ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У ч. 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Посилання прокурора на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що не може бути перевірено судом на даній стадії, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що встановлені судом під час обрання та продовження ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризик того, що обвинувачені під страхом тяжкості покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, можуть переховуватись від суду, не маючи міцних соціальних зв`язків у місті Бровари чи Броварському районі Київської області, будучи мешканцями Черкаської та Кіровоградської областей, не маючи постійного джерела доходів, можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, що є підставою для застосування до обвинувачених заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає що будь-які більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, за переконанням суду, не забезпечать дотримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, що зумовлює продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Посилання прокурора у поданому клопотанні на існування стосовно обвинувачених ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, прокурором не доведено здійснення ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 впливу на потерпілу або свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, тому клопотання захисників обвинувачених про це задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 12 вересня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 12 вересня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт у певний період доби відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні № 0002577 від 10 жовтня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1