Номер провадження: 11-кп/813/731/21
Номер справи місцевого суду: 496/2438/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.04.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.04.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.01.2020 року ОСОБА_7 було замінено покарання у вигляді несплаченої суми штрафу в розмірі 4250 гривень, призначене Біляївським районним судом Одеської області 11.05.2016 року, на покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, яка станом на теперішній час не набрала законної сили, що не дозволяє суду встановити факт виконання або не виконання ОСОБА_7 покладеного на нього покарання.
Окрім того, судом встановлено, що у своєму клопотанні ОСОБА_7 вказує на те, що він сплатив половину суми штрафу, встановленого йому вироком суду від 11.05.2016 року, сума якого ухвалою від 25.07.2018 року була розстрочена на строк 4 місяці з щомісячними платежами у розмірі по 2125 грн, але засуджений станом на дату подання клопотання (09.01.2020 року) так і не сплатив усієї суми штрафу, з чого вбачається, що ОСОБА_7 навмисно затягував строк виконання покарання, призначеного йому вироком суду, що фактично підтверджує його ухилення від відбування покарання.
Відтак, на підставі викладеного, районний суд прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_7 , про звільнення його від відбування покарання засудженого у справі 496/2438/15-к у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є передчасним.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою звільнити його від відбування призначеного за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає ухвалу районного суду незаконною, оскільки вона прийнята з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального і кримінального закону, що вплинуло на вирішення питання, порушеного в клопотанні. В якості доводів вказує, що в ухвалі не наведено підстав того, що вирок Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року набув законної сили 20.12.2017 року, проте, зазначене встановлено ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2019 року та ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.02.2020 року, тому судом не взято до уваги факту спливу дворічного терміну тривалості виконання зазначеного вироку.
Також, ОСОБА_7 зазначив, що судом не встановлено жодного посилання ні на матеріали справи, ні на доказ, який свідчить про умисне діяння засудженого, спрямоване на те, щоб уникнути покарання, а тому твердження суду в ухвалі про ухилення засудженого ОСОБА_7 від виконання вироку та передчасність клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання вважає безпідставним.
До початку апеляційного розгляду на адресу Одеського апеляційного суду від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотання про неможливість прибуття до апеляційного суду в зв`язку з карантинними обмеженнями, просить розглянути апеляційну скаргу без його участі та задовольнити його вимоги.
Крім того, в судове засідання апеляційного суду представник органу пробації не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності засудженого ОСОБА_7 та представника органу пробації, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі засудженого та представника органу пробації.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

При цьому, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно зі ст. 152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Як убачається з матеріалів провадження вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 8500 гривень.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.08.2016 року вирок Біляївського районного суду Одеської області залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.03.2017 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25.08.2016 року скасовано і призначено новий апеляційний розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.12.2017 року мотивувальна частина вироку Біляївського районного суду Одеської області була змінена, а рішення суду першої інстанції щодо призначеного покарання залишено без змін.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Таким чином, згідно з положеннями ст. 532 КПК України, вирок суду відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 20.12.2017 року.
Як убачається з матеріалів провадження, після вступу вироку в законну силу та його виконання, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.07.2018 року ОСОБА_7 розстрочено виплату несплаченої суми штрафу у розмірі 8500 гривень на строк 4 місяці з щомісячними платежами у розмірі по 2125 гривень (т. 2 а.п. 190).

При цьому матеріали справи містять дані про часткове виконання засудженим вироку та сплати останнім частини визначеного йому штрафу в сумі 4250 грн., що вказує на те, що фактично вирок розпочав виконуватися (т.2 а.с.245).
Крім того, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2019 року відмовлено у задоволенні подання інспектора Біляївського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області майора внутрішньої служби ОСОБА_8 про заміну невиплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі відносно ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Приймаючи до уваги викладене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що на момент розгляду клопотання судом, а саме 23.04.2020 року, дворічний строк давності виконання обвинувального вироку, передбачений ст. 80 КК України сплинув, оскільки вирок суду набрав законної сили 20.12.2017 року, в зв`язку з чим вважає прийняте судом рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого про звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку необґрунтованим.
Аналізуючи зміст положень ч. 1 ст. 80 КК України апеляційний суд доходить висновку, що законодавець передбачив можливість звільнення особи від відбування покарання лише, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано.
Проте, як убачається з матеріалів провадження вирок відносно ОСОБА_7 було звернуто до виконання районним судом після повторного перегляду справи судом апеляційної інстанції та в подальшому органом пробації направлено до суду подання про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу іншим покаранням, яке ухвалою Біляївського районного суду від 25.07.2018 року задоволено частково та ОСОБА_7 розстрочено виплату несплаченої суми штрафу (а.п. 152-155,156-157, 190-191).
Водночас, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду щодо ухилення засудженого від сплати штрафу, виходячи з такого.
Відповідно до п. 7 розділу ІІІ «Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу», затвердженого наказом МЮУ 27.04.2018 № 1301/5, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Якщо засудженому призначено штраф із розстрочкою виплати певними частинами, він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, що встановлені судовим рішенням. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 03.09.2019 року сплатив штраф за два місяці у розмірі 4250 гривень, про що свідчить відповідна квитанція №0.0..1. (том 2 а.с. 245).
Крім того, апеляційний суд враховує, що вирок Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року був звернутий до виконання 06.09.2019 року, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема зверненням ОСОБА_7 з оригіналом квитанції від 03.09.2019 року, що в свою чергу спростовує висновки суду щодо ухилення засудженого від виконання вироку суду, в якій він зазначає, що від виконання вироку не ухилявся, оскільки суму штрафу сплатив частково, а саме у сумі 4250 гривень. (т.2 а.п. 246).
Викладене свідчить про те, що засудженим ОСОБА_7 вирок суду фактично почав виконуватися, в зв`язку з чим колегія суддів вважає висновки суду стосовно того, що засуджений ухилявся від виконання вироку безпідставними.
Вирок набрав законної сили 20.12.2017 року відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області, якою вирок Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року відносно ОСОБА_9 , засудженого за ч.1 ст.286 КК України було змінено.

Таким чином, строк виконання вироку - два роки закінчився 20.12.2019 року, а тому особа підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Статтею 152 КВК України встановлено, що особа звільняється від відбування покарання у разі закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є : неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 410 КПК України передбачено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, оскаржена ухвала є такою, що не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, передбаченим положеннями ст. 370 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

Зазначені порушення КПК України, на думку апеляційного суду, перешкодили суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення, а тому це порушення визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу засудженого задовольнити, ухвалу районного суду скасувати та задовольнити клопотання засудженого.

Керуючись ст.ст. 370, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.04.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку скасувати.
Задовольнити клопотання ОСОБА_7 та звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3