Справа №463/2447/21
Провадження №1-кс/463/2316/21
У Х В А Л А

05 квітня 2021 року слідчий суддя Личаківський районний суд м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001935, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 4, 5 ст.191 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, за переліком зазначеним у клопотанні, що належить ОСОБА_5 та на об`єкти спільної сумі сумісної власності подружжя, набуті під час шлюбу, що належать ОСОБА_6 .
За ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4, 5 ст.191 КК України до ЄРДР внесено кримінальне провадження №0001935 від 30.07.2020.
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , який призначений згідно з рішенням засновника №1 від 12.06.2006, на посаду директора ПП «Данамарбуд», уповноважений розпоряджатися майном та коштами, вчиняти правочини від імені підприємства, явлається службовою особою даного підприємства наділеною організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4, 5 ст.191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2017-2018 р. ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи у приміщенні офісу ПП «Данамарбуд», що по вул.Чайковського, 12 у м.Львові, зловживаючи своїм службовим становищем, 20.09.2017 уклав від імені ПП «Данамарбуд» з потерпілими попередні договори купівлі продажу квартир розміщених в будинку, який буде розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та діючи як службова особа зазначеного підприємства, отримав для забезпечення його виконання від потерпілих грошові кошти, однак такі у касу підприємства або ж на його рахунки не вніс, привласнив їх собі та використав на власні потреби, чим завдав потерпілим майнову шкоду в особливо великих розмірах.
Посилається на п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України, відповідно до яких арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України). А тому просить задоволити клопотання та накласти арешт на майно.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що розгляд такого клопотання є доцільним без участі власника майна.
Оглянувши матеріали клопотання, заяву слідчого про розгляд клопотання без його участі, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, а розгляд проводити без участі слідчого та інших учасників, оскільки їх неприбуття у судове засідання у відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Із змісту клопотання вбачається, що слідчий просить накласти арешти на майно підозрюваного з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України).
Відповідно до ч.5,6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Судом встановлено, що 06.03.2021р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4,5 ст.191 КК України, що передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Абзац другий ч.1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В той же час, в клопотанні слідчого не наведено жодних даних, які б давали підстави вважати, що підозрюваним вживаються чи можуть вживатися заходи для приховування чи відчуження належного йому майна.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8. ст.170 КПК України).
Також слідчим суддею встановлено, що слідчий неодноразово звертався з клопотання про арешт майна підозрюваного, так ухвалою слідчого судді від 19.03.2021 р. вже було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення аналогічних цивільних позовів у даному кримінальному провадженні у розмірі співмірному із ціною позову.
Отже враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, за переліком зазначеним у клопотанні, що належить ОСОБА_5 та на об`єкти спільної сумі сумісної власності подружжя, набуті під час шлюбу, що належать ОСОБА_6 .
Керуючись вимогами ст. ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001935, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 4, 5 ст.191 КК України, про арешт майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1