ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2030/21 Справа № 200/5689/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000157 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 19 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувальний актмістить лише фактичні обставини кримінального правопорушення, та його правову кваліфікацію, формулювання обвинувачення обвинувальний акт не містить. Крім цього, що правова кваліфікація дій обвинуваченого по епізодам з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не відповідає диспозиції частині статті зазначеній в КК України.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявні в обвинувальному акті недоліки, а саме відсутність формулювання обвинувачення та відсутність правової кваліфікації кримінального правопорушення, яка зазначена в КК України, є порушенням не тільки вимог ст. 291 КПК України, але й права обвинуваченого на справедливий суд передбаченого Європейською конвенцією з прав людини.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд даного обвинувального акта у суді першої інстанції.
Вважає оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також з причин істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
На думку прокурора, висновки суду не відповідають дійсності, оскільки в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 прокурором, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Прокурор вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 в повній мірі відповідає вимогам КПК України та у відповідності до ст. 314 КПК України має бути предметом судового розгляду з подальшим прийняттям рішення по суті обвинувачення, яке ґрунтується на фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Крім того, на думку прокурора, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що судом, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, не вирішено клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України. Стороною захисту вказане клопотання подано в письмовому вигляді до канцелярії суду до початку судового засідання. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження зазначена в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, однак рішення за результатами його розгляду судом не було прийнято, заявлене клопотання по суті не вирішено, чим порушено загальні засади кримінального провадження, закріплені в ст. ст. 8, 9, 10, 20, 21, 22, 26 КПК України, а саме засади верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя, змагальності сторін та диспозитивності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише в тому разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Лише недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Перевіривши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні на предмет його відповідності вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт, оскільки його зміст відповідає положенням ст. 291 КПК України.
Підставами повернення обвинувального акта прокурору суд першої станції зазначив невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме те, що в ньому не сформульовано обвинувачення, яке пред`являється ОСОБА_8 , а зазначено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію.

Як убачається з обвинувального акта, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, а саме катування, тобто заподіяння фізичного та морального страждання, шляхом мучення та інших насильницьких дій, з метою покарання потерпілого за вчинені ним дії. Також ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто протиправне перешкоджання потерпілому обирати за своєю волею місцезнаходження та вільно пересуватись.

При цьому в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію діянням з посиланням на закон і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, зазначено всі елементи складу злочину, у тому числі дату, час, місце, спосіб вчинення злочину, обставини, мотив обвинуваченого у вчинення інкримінованого діяння.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною, а тому вона підлягає скасуванню.

За таких обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акта є помилковим, тому ухвала підлягає безумовному скасуванню на підставі ст. 409 КПК України, а апеляційна скарга прокурора, - частковому задоволенню.
Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що вирішення питань, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України є виключною компетенцією суду першої інстанції, до повноважень якого належить прийняття рішень по отриманим судом обвинувальним актам, колегія суддів, керуючись загальними засадами КПК України, а саме вимогами ч. 6 ст. 9, п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4