Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/223/21 Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
Категоріяст. 115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2021 року, якою стосовно підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Піщаний Брід, Добровеличківського району, Кіровоградської області, громадянки України, українки, неодруженої, на утриманні малолітніх дітей не має, тимчасово не працюючої, з повною загальною середньою освітою, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої ,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000035 від 30.03.2021,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України строком на 60 днів, тобто 60 днів, а саме з 26.05.2021 до 24.07.2021 включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу СУ ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ СУ ГУ Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000035 від 30.03.2021,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що вона 30 березня 2021 року, в період з 07:00 год. по 19:25 год., точного часу в ході досудового слідства встановити не представилося можливим, разом з рідним братом малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися за місцем проживання, у приміщенні кімнати будинку домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , де разом здійснювали прибирання.
Під час прибирання між ОСОБА_7 та малолітнім ОСОБА_9 розпочалася сварка з приводу відмови останнього надавати допомогу в прибиранні, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на позбавлення життя малолітнього ОСОБА_9 .
Переслідуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 взявши до рук предмет, зовні схожий на дерев`яну палицю, підійшла до малолітнього ОСОБА_9 , де діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на позбавлення життя малолітнього ОСОБА_9 , бажаючи досягнення злочинного результату у вигляді смерті останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на протязі вказаного періоду часу, нанесла ОСОБА_9 предметом, зовні схожим на палицю, не менше сорока двох ударів по тілу, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді множинних поверхневих травм живота, спини, тазу, кінцівок, геморагічного шоку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_9 помер.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та підозрюваній
ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначенням розміру застави.
Ухвала мотивована тим, що раніше встановлені ризики, передбачені п. 1 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, запобігти яким в разі не продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу, неможливо.
Оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що меш суворий запобіжний захід, в тому числі і домашній арешт, який просив застосувати до ОСОБА_7 її захисник, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

В апеляційній захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою її підзахисній обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а посилання прокурора на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є необгрунтованим.
Крім того, підозрювана Ярова має постійне місце проживання на території Піщанобрідської ОТГ, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з місця реєстрації не знімалася, заяв та повідомлень у правоохоронних органів, які б свідчили про готування нею нового злочину не має, наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків та гарні характеризуючі дані. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Сторона захисту вважає, що не доведено такі основні підстави, тримання під вартою, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штегмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Оцінюючи в сукупності обставини розгляду клопотання про продовження тримання під вартою, вважаю, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу та вважаю вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстким.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання слідчого, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_7 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ризик переховування підозрюваної ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Також, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відносяться до класифікації особливо тяжких, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або ж довічне позбавлення волі.
Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання її винуватою, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Раніше ОСОБА_7 не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, проте на думку колегії суддів ОСОБА_7 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі направлення до суду обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , їй може загрожувати позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, тож з метою уникнення відповідальності остання маючи слабкі соціальні зв`язки з родичами, не маючи місця роботи та навчання, може виїхати за межі Кіровоградської області та взагалі з України.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника щодо пом`якшення обраного запобіжного заходу з підстав наявності у місця проживання, не можуть бути враховані оскільки ОСОБА_7 вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення за місцем її проживання.

Доводи захисника про можливість застосування підозрюваній ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту колегією суддів не можу бути враховано, так як даний запобіжний захід не забезпечить належним чином обов`язок підозрюваної з`являтися до органів досудового слідства, прокуратури та суду та дасть можливість підозрюваній зникнути за межі Кіровоградської оскільки у підозрюваної відсутні міцні соціальні зв`язки, які б змогли утримати її за місцем фактичного проживання чи в будуть якому іншому фактичному місці проживанні.

Отже, доводи про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та зміні запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою - колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, та наявний високий ризик вчинення інших (нових) кримінальні правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, від якого настали негативні наслідки у вигляді смерті людини.
Також, необхідно зазначити, що метою застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
А тому, належна поведінка підозрюваної ОСОБА_7 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
На даний час ризики, які існували при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу, до цього часу не зменшилися та не перестали існувати.

Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, згідно п. 175, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, в якому вона обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обґрунтованість висунутої підозри ОСОБА_7 , у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 31.03.2021 за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме в приміщенні будинку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено, оглянуто та вилучено наступне: - дерев`яну скалку з нашаруванням речовини бурого кольору; два змиви та контрольний змив речовини бурого кольору;
- висновком судової медичної експертизи № 15 від 29 квітня 2021, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та крововиливів у м`які тканини голови, верхніх кінцівок, закритої тупої травми грудної клітини з численними синцями та рясними масивними крововиливами у м`які тканини грудної клітини, перелому 9-го ребра справа, численних синців тазової ділянки та ділянки обох стегон та гомілок з масивними крововиливами у м`які тканини цих ділянок, що у сукупності призвели до розвитку гострої крововтрати та розвитку геморагічного шоку, мають ознаки тяжких, як небезпечні для життя і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від локальної не однократної дії тупих предметів (не менше 42 травматичних впливів);
- протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 31.03.2021, яка надала покази, що вона являється мамою загиблого ОСОБА_9 та підозрюваної ОСОБА_7 . На протязі останніх близько 6-ти місяців, вона переважно була відсутня за місцем проживання, оскільки знаходилася на лікуванні з середнім сином в лікарні «Охмадит» м. Київ. За меншим сином ОСОБА_11 доглядала старша сестра ОСОБА_12 . Останнього разу вона була вдома з 08 по 10.03.2021 та знову поїхала до м. Київ. 30.03.2021 близько 17:00 год. до неї зателефонувала донька та сказала, що в брата ОСОБА_11 болить живіт, а ще через 20 хв. повідомила, що брат без свідомості. Потерпіла їй сказала викликати швидку допомогу. Про конфліктні ситуації в сім`ї та про вищевказану подію, вона повідомити нічого не може. Про те, що сталося вона дізналася 30.03.2021 близько 18:20 год. від брата ОСОБА_13 , який відвозив ОСОБА_9 до лікарні;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 31.03.2021 яка зазначила, що являється бабусею ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Їй відомо, що ОСОБА_12 доглядала за ОСОБА_11 . Останній був неслухняною дитиною, про це їй розповідала онучка. 30.02.2021 об 20:20 год. до неї зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що вона вдарила ОСОБА_11 та йому стало погано. Конкретного нічого вона не повідомила та попросила викликати поліцію. Після цього зателефонував її син ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_15 помер;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.03.2021 який являється дядьком постраждалого та підозрюваної, який зазначив, що 30.03.2020 близько 18:55 год. до нього зателефонував знайомий з іншої області «батюшка» на ім`я ОСОБА_16 та повідомив, що він спілкувався нещодавно в телефонному режимі з племінницею свідка ОСОБА_12 , котра також його знає. Він повідомив, що б свідок терміново їхав до дому до ОСОБА_12 , оскільки племінник свідка ОСОБА_15 не дихає. Коли він приїхав до дому до ОСОБА_12 , то будинок був зачинений з середини, вона якийсь час не відчиняла, а коли відчинила, то в неї на руках без свідомості був ОСОБА_15 та ОСОБА_12 промовила фразу « ОСОБА_17 посадять». Сторонніх осіб в будинку він не бачив. Він не міг визначити чи є в ОСОБА_11 ознаки життя та відразу повіз його до лікарні, де після реанімаційних заходів констатували його смерть;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 31.03.2021 яка працює лікарем акушеромгінекологом КНП Добровеличківської лікарні, яка проводила реанімаційні заходи ОСОБА_9 , та яка надала покази, що 30.03.2021 близько 19:40 год., вона перебувала на чергуванні в лікарні та в цей час було доставлено без ознак життя неповнолітнього хлопця ( ОСОБА_9 ). Вказаному хлопцеві було проведено реанімаційні заходи, які виявилися не ефективними. На місці було констатовано його біологічну смерть. У вказаного хлопця були ряд тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден на різних частинах тіла;

- допитом свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 05.04.2021, які надали аналогічні покази, а саме що 30.03.2021 близько 15-16 год. до ОСОБА_19 зателефонувала його знайома ОСОБА_12 з с. Піщаний Брід Новоукраїнського району та будучи схвильованою та заплаканою, почала говорити що «переборщила з вихованням брата, він не дихає, піду втоплюся». Вказані особи почали її відмовляти від самогубства. Після розмови з нею ОСОБА_21 зателефонував дядьку ОСОБА_12 ОСОБА_22 та повідомив про вказану подію. Пізніше свідкам стало відомо, що брат ОСОБА_12 ОСОБА_15 загинув, нібито від рук самої ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_20 дружина ОСОБА_19 була присутня під час вказаної розмови, оскільки розмова відбувалася на гучному зв`язку, тому вона підтвердила покази чоловіка;

- поясненням ОСОБА_7 від 30.03.2021 яка надала покази, що вказаної дати близько 07:00 год.. вона на побутовому ґрунті, так як її брат ОСОБА_9 не хотів працювати, вона з метою покарати його за негарну поведінку вдарила його 10-ть разів ременем по спині та двічі дерев`яною палицею по ногах;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 166 від 27.04.2021 відповідно до якого ОСОБА_7 потребує проведення амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи. Відповідно до описової частини висновку: Досліджувана «….Знає статтю звинувачення, розуміє пред`явлене обвинувачення та вважає себе винною….».

На переконання колегії суддів, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе, оскільки на даний час закінчити розслідування не є можливим, тому що необхідно:

- встановити осіб громадян: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , а також осіб органів місцевого самоврядування, які виступали на соціальному ток-шоу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із заголовком нижче відео наступного змісту: «Шок: рідна сестра вбила 9-річного брата? (повний випуск)| ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_4 які розповідають про відомі їм обставини вказаної події та характеристику сім`ї ОСОБА_29 , зокрема потерпілого та підозрюваної (вказана інформація необхідна для об`єктивності досудового слідства та подальшого призначення амбулаторної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи);

- провести та долучити висновки двох судово-імунологічних експертиз по речах та змивах, вилучених в ході проведення оглядів місць події з числа речей потерпілих та підозрюваних, які наданий час призначено та їх проведення триває;

- провести та долучити висновок судово-біологічної експертизи стосовно біологічних слідів на вилученій на місці події скалці та біологічного матеріалу потерпілого та підозрюваної;

- за результатами висновків вказаних судових експертиз при необхідності призначити додаткові судово-медичні (у тому числі криміналістичні) експертизи;

- призначити, провести та долучити висновок однієї амбулаторної комплексної психолого - психіатричної експертизи стосовно підозрюваної ОСОБА_7 ;

- на підставі отриманих висновків судових експертиз, всебічно дослідивши зібрані матеріали кримінального провадження повідомити підозрюваній про зміну раніше повідомленої підозри, допитати підозрювану ОСОБА_7 ;

- отримати ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до інформації якою володіють оператори мобільного зв`язку стосовно інформації про з`єднання між підозрюваною, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, провести вилучення вказаної інформації та опрацювання спеціалістами УОТЗ ГУНП в Кіровоградській області;

- після проведення всіх необхідних слідчих дій та судових експертиз виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності продовження підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою процесуальних обов`язків і надасть їй змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2021 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2021 року, якою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000035 від 30.03.2021,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України строком на 60 днів, тобто 60 днів, а саме з 26.05.2021 до 24.07.2021 включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4