Провадження № 1-кп/761/2871/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року місто Київ
Шевченківський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004123 від 18 травня 2020 року), -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки вважає, що при проведенні досудового розслідування органом досудового слідства виконані всі вимоги КПК України.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував з приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, враховуючи, що час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку статті 290 КПК України, який не включається до строку досудового розслідування тривав близько двох годин, коли захисники ОСОБА_6 ознайомлювалися з матеріалами досудового розсування, а сам ОСОБА_6 відмовився від ознайомлення з матеріалами, а тому строк досудового розслідування закінчився 04.10.2020, а обвинувальний акт був складений вже поза межами вказаного строку. Крім іншого вказав на те, що органом досудового розслідування не встановлено належним чином особу обвинуваченого, оскільки відсутні встановлені законом відповідні документи, як оригінал паспорту, а наявні у справі відповіді щодо ОСОБА_8 свідчать лише про те, що така особа є особа, чиї інтереси він захищає в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 не доводиться. Також зазначив, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва стосовно цієї ж особи перебуває інше кримінальне провадження, де особа встановлена як ОСОБА_9 , а тому, за таких обставин, на думку адвоката, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України. Також адвокатом ОСОБА_5 подано ряд скарг в порядку статті 306 КПК України.

Адвокат ОСОБА_4 заперечувала з приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду, підтримала клопотання адвоката ОСОБА_5 та подані ним скарги.

Обвинувачений підтримав своїх захисників.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

Прокурор заперечував проти скарг захисника ОСОБА_5 та заперечував з приводу клопотання про закриття кримінального провадження, не спростував доводи сторони захисту щодо іншого кримінального провадження, яке надійшло на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва стосовно ОСОБА_9 . Зазначив, що обвинувачений відмовився ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України, тому орган досудового розслідування звернувся із клопотанням в порядку ч.10 ст.290 КПК України, яке наразі не розглянуто, проте в подальшому було складено обвинувальний акт та направлено його до суду.

Суд, заслухавши доводи сторін підготовчого судового провадження, дослідивши наявні матеріали, дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, виходячи з такого.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Ця ж норма передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про кожного обвинуваченого.

Згідно обвинувального акту особу вказано як ОСОБА_8 , громадянина Грузії, в цей час як в судовому засіданні під час підготовчого судового засідання стороною захисту повідомлено, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , при цьому обвинуваченим є одна і таж сама особа як і в даному кримінальному провадженні. Стороною обвинувачення не надано заперечень щодо даної обставини. Також з огляду на цю обставину, прокурором не надано жодних належних документів, як оригіналу паспорту громадянина Грузії ОСОБА_8 , чи іншого оригіналу документу, який би у встановлений законом спосіб надав суду можливість встановити, що особа у кримінальному провадженні є саме ОСОБА_8 .

Крім того, як вбачається матеріалів справи до обвинувального акту не додано розписки про отримання обвинуваченим ОСОБА_6 копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування грузинською мовою, при цьому долучено акт про вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» відмовився від отримання зазначених документів. Обвинувальний акт відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України є процесуальним рішенням, а вручення його копії обвинуваченому - процесуальною дією, при цьому, згідно частини першої статті 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; журналі судового засідання. Наявний акт про неможливість вручення не є тією відповідною формою фіксації процесуальної дії вручення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування відповідно до наведеної вище норми, а також не може бути розцінений як належний доказ вручення обвинувального акта, враховуючи, що в ньому зазначені лише прізвище та ініціали понятих без відсутності інших даних щодо належного встановлення їх осіб.

Крім того, порядок складення такого акту та залучення незаінтересованих осіб (понятих) визначено частиною шостою статті 104 КПК України, згідно якої якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Такій особі надається право дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу. Факт відмови особи від підписання протоколу, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови засвідчується підписом її захисника (законного представника), а у разі його відсутності - понятих. Слідчий та прокурор скористалися зазначеною нормою, однак, самого протоколу складено не було.

Суд також звертає увагу на те, що вручення копії обвинувального акта обвинуваченому здійснювалося за відсутності перекладача, що є грубим порушенням прав підозрюваного/обвинуваченого, з огляду на те, що особа не володіє українською мовою і у справі було залучено перекладача. Крім іншого, при проведенні даної процесуальної дії були відсутні також і захисники особи, що не узгоджується із положеннями п.4 ч.2 ст.52 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що органом досудового розслідування та прокурором не вжито всіх можливих заходів у встановленому законом порядку щодо вручення обвинуваченому обвинувального акта та свідчить про порушення його права на захист.

Враховуючи наявні обставини, в судовому засіданні не було належним чином підтверджено здійснення вручення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому.

Окрім того, як зазначено в судовому засідання стороною захисту та підтверджено прокурором, на даний час клопотання про встановлення строку стороні захисту на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження перебуває на розгляді у слідчого судді та не розглянуто, однак, за відсутності відповідного рішення слідчого судді слідчим складено обвинувальний акт та направлено його до суду, що позбавило суд можливості вирішити питання в порядку п.2 ч.3 ст.314 КПК України.

Також з огляду на обсяг даних, наданих прокурором на підтвердження особи обвинуваченого як ОСОБА_8 та даних, що він є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, яке надійшло на розгляд до суду та де його особа встановлена як ОСОБА_9 , що не узгоджується з приписами п.2 ч.2 ст.291 КПК України.

Крім того, як вбачається із змісту обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за попередньою змовою із ОСОБА_10 .

При цьому, дані про ухвалення відносно ОСОБА_10 вироку та набрання ним законної сили, в матеріалах справи відсутні.

Отже, пряме зазначення конкретного прізвища особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину спільно з ОСОБА_6 , за відсутності визначеного його процесуального статусу у кримінальному провадженні, відсутності даних про наявність щодо цієї особи обвинувального вироку, є порушенням загальних засад кримінального провадження: принципу верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя та інших, що у сукупності може ставити під сумнів законність будь-якого вироку, що буде постановлений за наслідками розгляду кримінального провадження на підставі складеного обвинувального вироку у такий спосіб.

Незважаючи на те, що обвинувальний акт, складений лише відносно ОСОБА_6 , втім зміст цього процесуального документу стосується обвинувачення у цих же злочинах й іншої особи ОСОБА_10 .

Зазначене, на переконання суду, є неконкретним викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , і про які у будь-кому разі він повинен бути чітко обізнаним та обрати власну правову позицію захисту.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Таким чином, обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією. Це обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.

На підставі наведеного, суд вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 не відповідає положенням Кримінальний процесуальний кодекс України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема п.2 ч.2 та п.3 ч.4 ст.291 КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 підлягає поверненню прокурору.

З огляду на повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю закону, клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження є передчасним.

Керуючись ст. 314, ст. 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження залишити без задоволення.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004123 від 18 травня 2020 року) - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1