Справа № 293/785/18
В И Р О К
Іменем України

29 березня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, вдови, не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:
У невстановлений день березня 2018 року у ОСОБА_4 , яка не була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому в силу ст. 4 Закону України «Про металобрухт» в редакції Закону від 2.03.2015 № 222-VIII не мала права здійснювати операції з металобрухтом, виник умисел на прийом за вищевказаним місцем свого проживання від односельців брухту чорних металів за ціною 3 грн. за 1 кг. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 у другій декаді квітня 2018 року прийняла від ОСОБА_6 брухт чорних металів вагою 15 кг, сплативши йому за це 45 грн., а 4.05.2018 та 10.05.2018 там же прийняла від ОСОБА_7 брухт чорних металів вагою 15 та 19 кг відповідно, сплативши останньому 45 та 57 грн.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні вищевказаного діяння фактично визнала повністю, показала, що за місцем свого проживання дійсно приймала побутовий брухт чорних металів від односельців, зокрема, в квітні-травні 2018 року від ОСОБА_7 2 рази та від ОСОБА_6 один раз кожного разу приблизно по 15 кг, за що сплатила їм відповідні кошти по 3 грн. за кг. Проте вказаний металобрухт вона планувала використати для облаштування домогосподарства, перепродажем чи здаванням металобрухту вона не займалась, рівно як і її син. Вилучений під час обшуку її домоволодіння побутовий металобрухт загальною вагою близько 500 кг належить їй і в більшій частині зібраний в її домогосподарстві при розбиранні старих споруд.
Окрім визнання обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість у вчиненні вищевказаного діяння доводиться сукупністю досліджених судом доказів.
Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що у квітні 2018 року він здав ОСОБА_4 побутовий брухт чорних металів вагою близько 15 кг, за що отримав він неї 45 грн. Про те, що ОСОБА_4 приймає металобрухт, дізнався від односельців. Для чого остання приймала металобрухт свідку невідомо.
Свідок ОСОБА_8 показала, що в с. Іванків, де проживає обвинувачена, проживала бабуся свідка, з якою проживали її двоє дядьків, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які зловживали алкогольними напоями, а задля цього виносили побутовий металобрухт з домогосподарства бабусі, який здавали ОСОБА_4 . З цього приводу свідок приходила до останньої, просила її не приймати металобрухт від дядьків, що підтвердила обвинувачена в судовому засіданні. У травні 2018 року з цього приводу свідок звернулась до поліції. Крім того, бачила, що до ОСОБА_4 заходив здавати металобрухт ОСОБА_7 .
8.05.2018 ОСОБА_8 звернулась до Черняхівського відділення поліції з приводу незаконного прийому металобрухту ОСОБА_4 (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, а.с. 24).
10.05.2018 під час санкціонованого слідчим суддею обшуку домогосподарства ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 на подвір`ї виявлено та вилучено побутовий брухт чорних металів у поліетиленових мішках, а також окремо побутовий брухт чорних металів (труби, прути, сітку, дріт, решітку тощо), електронні ваги з межею зважування 100 кг (протокол обшуку, а.с. 26-33, ухвала про дозвіл на обшук, а.с. 194). В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що більшість вилученого на її подвір`ї металобрухту зібрано нею внаслідок демонтажу окремих споруд її домогосподарства (зокрема, стовпчики, сітка були огорожею), а вказані ваги вона використовувала не лише для зважування металобрухту, а здебільшого для зважування вирощеної у її господарстві сільгосппродукції (яблука, буряк тощо), яку вона реалізовувала. Загальна вага вилученого у ОСОБА_4 металобрухту становить 500 кг (акт зважування від 10.05.2018, а.с. 34). При цьому суд не погоджується із позицією захисника про те, що вказаний акт не може бути достовірним доказом маси вилученого у ОСОБА_4 металобрухту, оскільки його зважування здійснено не у місці вилучення. Однак оскільки зважування було здійснено у той же день 10.05.2018, при зважуванні була присутня сама ОСОБА_4 , від якої зауважень щодо зважування або належності зваженого металобрухту не надійшло, суд вважає, що вказаний акт може слугувати достовірним доказом маси металобрухту, вилученого у обвинуваченої.
11.05.2018 свідок ОСОБА_7 у подвір`ї Черняхівського відділення поліції упізнав металеву трубу, яку він здав в якості металобрухту ОСОБА_4 , а також під час огляду вилученого у неї металобрухту вказав на брухт, який він здав останній, та на ваги, на яких цей металобрухт зважувала ОСОБА_4 (а.с. 184-193).
Зважаючи на відомості вказаних протоколів впізнання та огляду металобрухту, показання обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що вона приймала металобрухт від ОСОБА_7 , а також показання свідка ОСОБА_8 про те, що вона бачила ОСОБА_7 , який здавав металобрухт обвинуваченій, суд визнає показання свідка ОСОБА_7 , надані суду, про те, що він нібито не здавав металобрухт обвинуваченій недостовірними як такі, що суперечать сукупності вищеперерахованих взаємоузгоджених доказів.
Станом на 1.05.2018 ОСОБА_4 та її син ОСОБА_11 не були зареєстровані як суб`єкт підприємницької діяльності (а.с. 44, 46).
Станом на 15.05.2018 Ѕ частина домогосподарства за вищевказаною адресою, з подвір`я якого було вилучено металобрухт, належала на праві власності обвинуваченій (а.с. 50). Згідно із рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 17.07.2019 обвинувачена понад 10 років використовує іншу половину вказаного будинку, а її власник ОСОБА_12 у цьому будинку протягом вказаного періоду не проживав (а.с. 34-35).
Разом з цим суд не бере до уваги як докази відомості витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР, а.с. 25), оскільки цей витяг не містить фактичних даних щодо обставин кримінального провадження, а лише фіксує внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Крім того, суд відкидає як неналежні відомості повідомлень про неперебування на податковому обліку ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с. 45, 47), оскільки ці повідомлення не містять відомостей щодо обставин даного кримінального провадження. Також суд не бере до уваги як докази невинуватості обвинуваченої відомості відповіді Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 17.03.2020 № 154 (а.с. 196) про те, що ОСОБА_4 не притягалась до адміністративної відповідальності за незаконні операції з металобрухтом, а також про неможливість підтвердження факту скупівлі нею металобрухту у мешканців села, оскільки вказані обставини встановлюються у відповідному порядку уповноваженими на те правоохоронними органами та судом.
Окрім того, стороною обвинувачення ОСОБА_4 було інкриміновано прийняття від ОСОБА_7 у першій декаді 2018 року 18 кг металобрухту, а у другій декаді 2018 року 30 кг металобрухту. Проте, враховуючи, що ОСОБА_4 визнала, що приймала у ОСОБА_7 металобрухт лише двічі, свідок ОСОБА_8 бачила останнього у обвинуваченої у травні 2018 року, коли просила обвинувачену не приймати металобрухт від ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , стороною обвинувачення встановлено лише дві вищевказані дати приймання обвинуваченою металобрухту від ОСОБА_7 4.05.2018 та 10.05.2018, після чого ОСОБА_4 було викрито, суд вважає доведеними лише два епізоди приймання ОСОБА_4 металобрухту від ОСОБА_7 саме у травні 2018 року, а тому виключає з обставин, які вважає встановленими, здійснення обвинуваченою приймання металобрухту від ОСОБА_7 у квітні 2018 року.
Крім того, стороною обвинувачення було інкриміновано ОСОБА_4 здійснення вказаної діяльності з метою отримання неконтрольованого державою прибутку. Однак доказів того, що ОСОБА_4 , приймаючи металобрухт від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , отримала чи могла отримати якійсь прибуток, стороною обвинувачення не доведено, рівно як і того, що ОСОБА_4 реалізовувала у подальшому придбаний у односельців металобрухт. Доказом цього не можуть бути показання свідка ОСОБА_8 про те, що вона бачила, як син обвинуваченої на автомобілі відвозив вказаний металобрухт, оскільки ця обставина стороною обвинувачення не перевірялась, до того ж за ОСОБА_11 транспортні засоби у 2018 році зареєстровані не були (а.с. 197).
Вирішуючи питання про кваліфікацію діяння обвинуваченої в обсязі, визнаного судом доведеним, суд не погоджується із позицію сторони захисту про те, що оскільки ОСОБА_4 не здійснювала операцій з металобрухтом в розумінні ст. 1 Закону України «Про металобрухт», а саме його заготівлі, яка передбачала діяльність, пов`язану в тому числі і з реалізацією металобрухту, тому в діянні обвинуваченої відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК. Разом з цим, диспозиція ст. 213 КК в редакції Закону від 12.02.2015 № 191-VIII, чинної на час вчинення ОСОБА_4 вищезазначеного діяння, передбачала кримінальну відповідальність за здійснення фізичними особами саме прийому металобрухту, а кримінальна відповідальність за здійснення операцій з металобрухтом передбачалась для посадових осіб суб`єктів господарської діяльності, якими ОСОБА_4 не являлась.
Таким чином, суд вважає винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведеним, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 213 КК в редакції Закону від 12.02.2015 № 191-VIII як здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою.
Разом з цим, Законом від 14.07.2020 № 776-IX внесено зміни до ч. 1 ст. 213 КК, і кримінально караним діянням стало здійснення фізичними особами не прийому металобрухту, а його заготівля. При цьому названим Законом внесено зміни до Закону України «Про металобрухт», згідно із абз. 6 ст. 1 якого заготівлею металобрухту є діяльність, пов`язана з його купівлею, зберіганням та реалізацією. Таким чином, прийом металобрухту (його купівля) став кримінально караним лише за умови, що його здійснено з метою подальшої реалізації такого металобрухту. Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_4 , через внесення змін названим Законом перестало бути кримінально караним як таке, що не має ознак заготівлі металобрухту (вчинено без мети подальшої його реалізації).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, кримінальне провадження підлягає закриттю.
Таким чином, дане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК.
У зв`язку з цим арешт, накладений на речові докази, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а зазначені речові докази підлягають поверненню обвинуваченій як такі, що в силу ст. 96-1 КК не підлягають спеціальній конфіскації.
Витрати в кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд
у х в а л и в:
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене обвинуваченою.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.05.2018 на брухт чорного металу загальною вагою 500 кг та металеві ваги "EUROSONIC" скасувати, а вказані речові докази повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Захисник має право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1