Справа № 216/2284/20
Провадження № 1-кп/216/403/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 об`єднане кримінальне провадження № 0002080 від 25 листопада 2019 року та № 0000895 від 12 травня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.01.2010 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 17.09.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 29 днів;

- 14.05.2013 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- 08.06.2013 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 25.11.2016 року за відбуттям строку покарання;

- 06.03.2018 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 03.05.2018 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільнений 13.08.2019 року за відбуттям строку покарання;

- 18.12.2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У ніч з 24 листопада 2019 року на 25 листопада 2019 року, приблизно з 22.00 год. до 05.00 год. ранку відповідно, ОСОБА_3 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до приватного будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, переліз через металевий паркан, що повністю огороджує внутрішню територію зазначеного домоволодіння, незаконно проникнувши на подвір`я цього будинку. Далі ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження цегляної стінки гаража, розташованого на вказаному подвір`ї, проник до його приміщення, звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме: велосипед марки «Formula» вартістю 3 433 грн 33 коп., велосипед спортивного типу «Skyland Challanger high-speed-control» невстановленої вартості, велосипед спортивного типу «Avаnty» невстановленої вартості, болгарку марки «DeWalt» вартістю 1 899 грн 67 коп., зварювальний апарат марки «Дніпро-М» вартістю 1 783 грн 33 коп., перфоратор марки «Sturm» вартістю 1 206 грн 67 коп., шуруповерт невстановленої вартості, лобзик марки «Фіолент» вартістю 649 грн 67 коп., електричну пилу марки «Start Pro» вартістю 1 133 грн 33 коп., зарядний пристрій марки «Armer» вартістю 386 грн 67 коп. та сумку спортивного типу «dingda» чорно-синього кольору невстановленої вартості. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в загальному розмірі 10 492 грн 67 коп.

Крім того, 04 лютого 2020 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_3 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до приватного будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, переліз через паркан, що повністю огороджує внутрішню територію зазначеного домоволодіння, незаконно проникнувши на подвір`я цього будинку. Далі ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджиму дерев`яного вікна житлового будинку проник до його приміщення, звідки таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_7 телевізор марки «Philips» вартістю 3 500 грн. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

Разом з тим у період часу з 18.00 год. 08 травня 2020 року до 09.00 год. 12 травня 2020 року ОСОБА_3 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до адміністративної будівлі АДРЕСА_2 , де розташований Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України (далі - Дніпропетровський НДЕКЦ МВС), де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом демонтажу частини металевої решітки, якою заґратовано металопластикове вікно, та його складової частини незаконно проник до приміщення кабінету № 6 відділу судової експертизи НДЕКЦ у м. Кривому Розі. Далі ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав належне МВС України майно, а саме: фотоапарат марки «Саnon» вартістю 1 263 грн, системний блок марки «RІМ2000» невстановленої вартості, маршрутизатор марки «ТL-MR 3220» вартістю 397 грн 50 коп., монітор марки «Philips» невстановленої вартості та робочу станцію марки «VT Computers» невстановленої вартості. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав МВС України майнової шкоди в загальному розмірі 1 660 грн 50 коп.

Також у ніч з 22 травня 2020 року на 23 травня 2020 року, приблизно з 21.00 год. до 10.00 год. ранку відповідно, ОСОБА_3 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до приватного будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом демонтажу частини даху гаража, розташованого на вказаному подвір`ї, проник до його приміщення, звідки умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: набір інструменту марки «Haisser» вартістю 1 449 грн 67 коп., кутову шліфувальну машинку марки «Сталь» вартістю 570 грн, полірувальну машинку марки «Craft-Tek» вартістю 623 грн 33 коп. і комплект гідравлічних розпірок марки «Intertool» вартістю 2 493 грн 33 коп. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в загальному розмірі 5 186 грн 33 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. Стосовно першого епізоду з потерпілим ОСОБА_6 пояснив, що вночі проходив біля будинку останнього, переліз через паркан, за допомогою викрутки розібрав частину цегляної стінки гаража та відкрив замок на його воротах, звідки викрав три велосипеди та електричні інструменти. Велосипеди він перекотив до свого знайомого, два з яких останній здав до ломбарду, отримавши за них по 600 грн і 800 грн, а один - продав сторонній особі за 1 000 грн. Викрадений інструмент він спочатку переховав, а згодом також продав, витративши отримані за вказане майно кошти на власні потреби. За другим епізодом з потерпілим ОСОБА_7 зазначив, що останній мешкає неподалік від нього, тому він добре знає територію його домоволодіння. Того дня він прийшов до сусіда, виявивши відсутність останнього вдома, за допомогою фрагменту металевої труби відігнув решітку, віджав вікно та заліз до будинку потерпілого, звідки забрав телевізор. Цей телевізор він також віддав знайомому, який за своїми документами здав його до ломбарду за 2 000 грн, які він у подальшому витратив на власні потреби. За третім епізодом з НДЕКЦ показав, що ввечері того дня він проходив повз будівлі експертної установи та побачив відсутність на вікні частини металевої решітки, яку зняли для встановлення кондиціонера. Він цим скористався, заліз до кабінету та виніс з нього два комп`ютери, фотоаппарат і флешку, може ще якісь речі. Фотоапарат у подальшому повернули потерпілому, комп`ютери він розібрав на частини та продав їх окремо за 1 000 грн, а обидва монітори - за 500 грн. За четвертим епізодом з потерпілим ОСОБА_8 пояснив, що це було приміщення автосервісу на «Пісочному», до якого він вночі, точно після 24.00 год., заліз і забрав звідти набір ключів, електричний інструмент і набір гідравлічних розпірок, які продав сторонній особі за 1 500 грн. Водночас зазначив, що точних дат і часу скоєння інкримінованих йому діянь, а також чіткого переліку викрадених речей він вже не пам`ятає, але в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх. Пред`явлений до нього Дніпропетровським НДЕКЦ МВС цивільний позов про відшкодування завданої злочином шкоди визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього вказаної в позові суми збитків, незважаючи на заявлений розмір такої шкоди, який значно вищий за установлений матеріалами справи.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, висловлює жаль з приводу вчиненого, активно сприяв розкриттю злочинів і повністю визнає цивільний позов потерпілого, у зв`язку з чим суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, подавши до суду заяви, в яких просили провести судовий розгляд за їхньої відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, одночасно повідомивши про відсутність намірів пред`являти цивільні позови.

Представник потерпілого - Дніпропетровського НДЕКЦ МВС у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, скористався своїм правом і своєчасно пред`явив цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопрушенням.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілих.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно цивільного позову та процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення чотирьох епізодів інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за такими кваліфікуючими ознаками:

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно (за епізодом з потерпілим ОСОБА_7 );

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно (за епізодами з потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і Дніпропетровським НДЕКЦ МВС).

Таким чином, дії ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням у цьому кримінальному провадженні кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 185 КК України.

За встановлених обставин справи термінологічне уточнення, що проникнення до гаражів потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_8 охоплюється поняттям проникнення до «іншого приміщення», а не «сховища» не впливає на правову кваліфікацію (постанова ВС від 02 червня 2020 року у справі № 175/3057/17).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності та відбував покарання у виді позбавлення волі, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, під наглядом лікаря-нарколога перебував у період з грудня 2016 року до вересня 2018 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів із синдромом залежності (аркуші 168-174 кримінального провадження № 0002080, аркуші 156-160 кримінального провадження № 0000895).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, кількість епізодів злочинної діяльності, спосіб їх вчинення та мотиви, обстановку вчинення злочину та його наслідки, ставлення обвинуваченого до скоєного й визнання пред`явленого до нього цивільного позову в повному обсязі, перед і пост кримінальну поведінку останнього, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи, родини та утриманців, не перебування на цей час на обліках, наявність двох пом`якшуючих обставин та однієї обтяжуючої обставини, а також думки потерпілих, які в своїх заявах просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів і відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і за відсутності постійного законного джерела доходу знову вчинив чотири епізоди умисного злочину проти власності, що свідчить про прагнення обвинуваченого одержувати матеріальну вигоду за рахунок вчинення злочинів та підвищену суспільну небезпечність останнього, тому його виправлення й перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства (постанови Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 156/549/18 та від 30 червня 2020 року у справі № 724/1535/19).

За вствновлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Розглядаючи цивільний позов Дніпропетровського НДЕКЦ МВС до ОСОБА_3 про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 8 442 грн, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов НДЕКЦ визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього на користь останнього вказаної в позові суми збитків.

Вирішуючи питання щодо підстав та розміру заподіяної майнової шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд бере до уваги таке.

Доведений під час досудового розслідування розмір завданої НДЕКЦ майнової шкоди становить 1 660 грн 50 коп., який складається з вартості вже повернутого позивачеві фотоапарату марки «Canon» в розмірі 1 263 грн і вартості маршрутизатора марки «ТL-MR 3220» в розмірі 397 грн 50 коп.

За змістом обвинувального акта вартість трьох із п`яти викрадених у потерпілого речей, тобто більше половини, не встановлена.

Водночас до цивільного позову потерпілим додано звіряльну відомість результатів інвентаризації необоротних активів від 12 травня 2020 року, з якої випливає, що загальний розмір завданої НДЕКЦ майнової шкоди у вигляді вартості викраденого майна становить 11 139 грн, у тому числі вже повернутого фотоапарату марки «Canon» у розмірі 2 697 грн, у зв`язку з чим потерпілий, виключивши із загального розміру завданої злочином шкоди вартість повернутого фотоапарату, просив стягнути з обвинуваченого решту спричиненої ним шкоди в розмірі 8 442 грн.

З огляду на наведене, а також зважаючи на беззаперечне визнання обвинуваченим заявлених до нього вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги НДЕКЦ є достатньо обґрунтованими, тому їх слід задовольнити та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 8 442 грн на відшкодування завданої злочином майнової шкоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 5 703 грн 88 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (аркуші 57, 115, 128 кримінального провадження № 0002080, аркуш 145 кримінального провадження № 0000895).

Застосований до ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання припинив свою дію після закінчення строку дії відповідної ухвали, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 20 січня 2021 року - моменту його фактичного затримання в порядку виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Цивільний позов Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 8 442 (вісім тисяч чотириста сорок дві) грн на відшкодування завданої майнової шкоди.

Речові докази, а саме:

- сумку спортивного типу «dingda» чорно-синього кольору, - вважати повернутою власнику ОСОБА_6 згідно з його розпискою (арк. 50 к.п. № 0002080);

- телевізор марки «Philips», - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 згідно з його розпискою (арк. 147 к.п. № 0002080);

- фотоапарат марки «Canon», - вважати повернутим власнику згідно з розпискою представника Дніпропетровського НДЕКЦ МВС - ОСОБА_9 (арк. 75 к.п. № 0000895);

- набір інструменту марки «Haisser», - вважати повернутим власнику ОСОБА_8 згідно з його розпискою (арк. 141 к.п. № 0000895);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 5 703 (п`ять тисяч сімсот три) грн 88 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1