Справа № 308/9670/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 23.06.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Добронь, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч.1 ст. 343 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2020 року працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 - відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування затверджених начальником Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України ОСОБА_8 здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.

Цього ж дня близько 14 год. 10 хв. біля будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Велика Добронь, вулиця Малодобронська, 137, у зв`язку з порушенням пп. «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними : не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, працівниками сектору реагування патрульної поліції, які керувались вимогами п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 .

Через декілька хвилин, приблизно о 14 год. 20 хв., за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами), тобто діючи у власних інтересах, розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав купюру номіналом 100 гривень з серійним номером «УР 1379125» до багажного відділення службового автомобіля марки «Шкода» моделі «Рапід» з номерним знаком НОМЕР_2 зазначені вище грошові кошти, тобто надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Національної поліції України та відповідно до закону наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Окрім цього, 23 червня 2020 року працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 - відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного правління Національної поліції України ОСОБА_8 здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.

Цього ж дня близько 14 год. 10 хв. біля будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Велика Добронь, вулиця Малодобронська, 137, у зв`язку з порушенням пп. «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними : не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, працівниками сектору реагування патрульної поліції, які керувались вимогами п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 .

Через декілька хвилин, приблизно о 14 год. 20 хв., за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами), розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами абз. 2 ч. З ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення, під час розмови шляхом надання неправомірної вигоди, а саме грошових коштів в розмірі 100 гривень з серійним номером «УР 1379125», здійснив вплив на ОСОБА_6 для нескладання останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.06.2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначити останньому визначену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України визнав, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, які їй роз`яснені судом.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши сторони, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, він розуміє права, визначені п. п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, угода не суперечить вимогам КК та КПК України, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Одне з кримінальних правопорушень є нетяжким злочином, а інше - кримінальним проступком.
Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучено заяву потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якої, він надав письмову згодуна укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Із змісту угоди слідує, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому діянні.

Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 1 ст. 343 КК України у вигляді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим, сторони дійшли згоди призначити остаточне покарання у вигляді п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому, яких роз`яснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданої їй влади та за ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314,369,370,373,374,376,473,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719від 23.06.2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 369 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

-за ч. 1 ст. 343 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

-Грошові кошти, а саме купюра номіналом сто гривень з серійним номером «УР 1379125», яку поміщено до спец пакету НПУ ГСУ INZ 1043957, що направлений для зберігання до ПАТ АБ «Укргазбанк», м. Ужгород, вул. Швабська, 70 - конфіскувати в дохід держави.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.06.2020 року на одну купюру номіналом сто гривень з серійним номером «УР 1379125», поміщену до спец пакету НПУ ГСУ INZ 1043957 скасувати.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1