Номер провадження: 11-сс/813/571/21
Номер справи місцевого суду: 521/3934/21 1-кс/521/1268/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2021 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000300 від 19.03.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса; громадянин України, не працює, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ., раніше судимий за ч.1 ст. 185 КК України,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, однак не були доведені ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також не доведена неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконно та необґрунтованою, так як слідчий суддя не врахував, що зараз у провадженні початкова стадія кримінального провадження, з метою дотримання розумних строків досудового розслідування та необхідності збирання доказів, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити новий злочин.
Слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що підозрюваний не має офіційного та неофіційного місця роботи, не одружений, раніше судимий за вчинення умисного злочину, відсутні міцні соціальні зв`язки, не має на утриманні дітей, а також наявна обставина, що обтяжує покарання, якяк скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Усвідомлюючи можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду.
Прокурор звертає увагу, що один свідок у провадженні є сусідом підозрюваного, побоюється за своє життя, а другий свідок ОСОБА_12 вже під час вчинення вказаного злочину перебувала під фізичним тиском з боку підозрюваного.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив не позбавляти підозрюваного волі, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, надані до клопотання слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд вважає, що при судовому розгляді клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме в тому, що 17.03.2021 року, приблизно о 21:30 год., знаходячись напроти кв. АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів нанесення тілесних ушкоджень, задав ОСОБА_13 удари ногами та руками в область обличчя, голови, тулуба та ніг, чим спричинив тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За даним фактом 19.03.2021 року почато досудове розслідування, про що до ЄРДР внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0000300.
20.03.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, так як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, які долучені до матеріалів клопотання, що також не заперечував під час апеляційного розгляду підозрюваний.
Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, враховуючи, що частина свідків проживає по сусідству з підозрюваним ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми первинних показань.

Стороною захисту та прокурором, як зазначалося, не оскаржувався висновок в ухвалі слідчого судді щодо доведеності при розгляді клопотання слідчого наявності обґрунтованої підозри та ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведена наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що оскаржується в апеляційній скарзі прокурора.
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали, надані до клопотання, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до зазначених висновків з огляду на наступне.

Так, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що зазначений в клопотанні слідчого ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду відсутній з огляду на те, що кримінальне правопорушення було вчинене 17.03.2021 року, 20.03.2021 року сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке 20.03.2021 року було вручено підозрюваному та 22.03.2021 року ОСОБА_9 самостійно прибув до судупершої інстанції для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, після застосування оскаржуваною ухвалою запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваний ОСОБА_9 з`являється до слідчого, що підтвердив прокурор при розгляді апеляційної скарги.

Також останній з`явився в судове засідання апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, що об`єктивно підтверджує виконання ним обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді, та спростовує доводи апеляційної скарги про наявність ризику переховування підозрюваного від слідчого та суду.

Посилання в клопотанні слідчого та в апеляційній скарзі прокурора лише на тяжкість злочину та обставини його вчинення, безумовно не доводять наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, під час апеляційного розгляду апеляційному суду стороною обвинувачення не було надано відомостей, що підозрюваний з часу вчиненні інкримінованого правопорушення до розгляду апеляційної скарги намагався чи вчиняв будь-які незаконні дій, які б підтверджували на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні та в апеляційній скарзі в підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України зазначено, що підозрюваний раніше судимий, однак апеляційний суд вважає, що посилання сторони обвинувачення на вказану обставину є безпідставним, так як ОСОБА_9 раніше був засуджений за ч.1 ст. 185 КК України та на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, які є різними за своїм об`єктом.
Таким чином, в клопотанні слідчого відсутні посилання на будь-які докази або обставини, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора та при її розгляді також не були зазначені будь-які обставини або доказі, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що висновок в ухвалі суду щодо недоведеності ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, оскільки при перевірці зазначених обставин під час розгляду апеляційної скарги будь-яких доказів або обставин на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не встановлено.
Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме не доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки доводи клопотання в цій частині ґрунтуються тільки на припущеннях, у зв`язку з чим судовим рішенням підозрюваному був, з застосуванням приписів кримінального процесуального закону, обґрунтовано застосований більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
При цьому, слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного врахував особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що підозрюваний після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, які, зокрема, передбачають носіння електронного засобу контролю.

Прокурор пояснив, що порушень обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного оскарженою ухвалою, за термін дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не було. Підозрюваний не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на впливання на свідків у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що підозрюваний з часу застосованого запобіжного заходу виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, на першу вимогу з`являється в судові засідання та жодним чином не намагався порушити встановлені обмеження, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини суттєво зменшують ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлений в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги потерпілий просив не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім.
В апеляційній скарзі прокурор, як на підставу для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини, не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_9 обґрунтовано, з урахуванням наведених приписів кримінального процесуального закону, фактичних обставин кримінального провадження та даних щодо його особи, застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який є необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце його перебування.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, на думку прокурора, такий запобіжний захід не зможе запобігти ризику, передбаченого ч. 1 ст.177 КПК України, встановленого в ухвалі слідчого судді, належним чином не обґрунтовані, та спростовуються обставинами, встановленими при розгляді апеляційного провадження.

При таких обставинах, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2021 року , якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000300 від 19.03.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 09.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4