Справа № 128/3906/15-к
УХВАЛА
Іменем України

24 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці клопотання захисника про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001085 від 30.07.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 29.09.2002 засуджений Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 185, 76 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

2) 03.06.2005 засуджений Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 198 КК України, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;

3) 24.04.2008 року 24.04.2008 засуджений Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 ККУкраїни звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

4)16.06.2010 засуджений Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України приєднано не відбутий строк за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.04.2008, загальний строк покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі;

5) 27.10.2010 засуджений Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ч.4 ст. 70 КК України приєднано невідбутий строк за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.04.2008, загальний строк покарання 5 років 7 місяці позбавлення волі; 11.03.2014 на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 03.03.2014 на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно- достроково з невідбутим термін покарання 1 рік 9 місяців 5 днів,-
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 18.07.2015 близько 12:00 год., маючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , шляхом обману останнього, запропонував придбати в нього металевий гараж, який, як він повідомив ОСОБА_6 , належить йому на праві приватної власності та знаходиться по АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 проїхали до металевого гаража, який належить ОСОБА_7 та знаходиться на території земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка також належить ОСОБА_7 , на підставі державного акту на право власності ЯЖ №779874.
Знаходячись біля вказаного гаража, обвинувачений ОСОБА_5 шляхом обману запевнив ОСОБА_8 , що вказаний гараж він придбав кілька років тому та на даний час продає його, після чого, ОСОБА_6 передав йому грошові кошти в сумі 2500 грн. Незаконно заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 завдав йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Окрім цього, 24.07.2015 близько 12:00 год., обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на АДРЕСА_3 , побачив металеву бочку об`ємом 300 літрів та вагою 350 кілограм, яка знаходилася біля недобудованого фундаменту будинку на земельній ділянці АДРЕСА_4 , що належить потерпілому ОСОБА_9 . У цей час у ОСОБА_5 , виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення вказаної бочки, з метою власної наживи.
Продовжуючи свій злочинний намір, 25.07.2015 обвинувачений ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення металевої бочки, погрузив її на навантажувач під керуванням ОСОБА_10 , з яким в усній формі домовився про перевезення вказаної бочки та перевіз вказану бочку на пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_5 , де здав бочку як металобрухт, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд. Згідно довідки вартості №23 від 23.09.2015, ринкова вартість брухту чорного металу складала 3 грн. 50 коп. за кілограм.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1225 грн. 00 коп.
Також, 25.07.2015 близько 12.00 год. обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Алмазній в ДК «Яблунька» с. Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області помітив металевий кунг (вагончик), який був зачинений, ватою 550 кг. Вказаний кунг знаходився на неогородженій земельній ділянці, що належить потерпілому ОСОБА_11 та знаходиться на АДРЕСА_3 , в цей час в нього виник умисел на таємне викрадення вказаного вагончика з метою особистої наживи. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 погрузив його на навантажувач під керуванням ОСОБА_10 , з яким в усній формі домовився про перевезення металевого вагончика та перевіз вказаний вагончик на пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_5 , де здав його як металобрухт. Згідно довідки вартості №23 від 23.09.2015, ринкова вартість брухту чорного металу складала 3 грн. 50 коп. за кілограм.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1925 грн. 00 коп.
19.03.2021 у судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , подала суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності , у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, яке обґрунтувала тим, що строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, відповідно до статті 49 КК Українисплив, оскільки дані злочини належать до категорії нетяжких і минуло майже 5 років з дня вчинення злочинів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив дане клопотання задовольнити. При цьому, обвинувачений у судовому засіданні вину визнав, зазначив, що йому зрозумілі: суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає його виправдання, тобто що ця підстава не є реабілітуючою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання, просила закрити кримінальне провадження.

Заслухавши клопотання захисника, яке підтримане обвинуваченим про звільнення його від кримінальної відповідальності, з`ясувавши думку прокурора, оглянувши матеріали кримінального провадження та додані прокурором документи для вирішення даного клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно та за ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Так, відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 ( епізоди 24.07.2015 та 25.07.2015 ) та ч.2 ст. 190 КК України, який ним вчинений 18.07.2015 та відповідно до ст. 12 КК України дані злочини кваліфікуються як нетяжкі злочини.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Разом з тим згідно із ч.2 ст.49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду ККС від 30 травня 2019 року у справі №639/793/17

Відповідно до ст. 335 КПК України, в разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування або судового провадження «місцезнаходження підозрюваного ( обвинуваченого) невідоме» може мати місце як у випадку, якщо він ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення судового провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч.2 ст.49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Водночас матеріали даного кримінального провадження , хоча і містять дані , що обвинувачений перебував у розшуку в періоди з 10.10.2017 по 11.12.2017, 21.12.2018 по 05.02.20219 ( разом 4 місяці 16 днів) , однак , вони не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду.

Отже, суд вважає , що переривання перебігу строку давності не було.

Санкція ч.2 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років. Санкція ч.2 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_5 нетяжких злочинів (18.07.2015, 24.07.2015та 25.07.2015), передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України минуло понад п`ять років, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст.49 КК України. Оскільки судом установлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, строк притягнення до кримінальної відповідальності за які сплив; переривання перебігу строку давності не було; від суду обвинувачений не ухилявся; обчислення строків давності є правильним; обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності - клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особа - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження -закриттю.

Стосовно заявлених цивільних позовів у даному кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований Главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону. Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді. В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства. Отже, у зв`язку з звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає цивільним позивачам пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

У даному кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати та речові докази, тому питання щодо них суд не вирішував.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії судового розгляду не обирався; арешт а майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 12,49 КК України, ст.ст.128, 284-288, 372 КПК України, Суд-

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 30.07.2015 року за №0001085 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України,- закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5000 гривень, - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1500 гривень, - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільним позивачам, що залишення їх цивільних позовів без розгляду не перешкоджає їх праву на звернення до суду із аналогічними позовами у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 26.03.2021 о 16.30 год.

Суддя : ОСОБА_1