Справа № 158/748/21
Провадження № 1-кс/0158/252/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000107 від 13 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В

16 березня 2021 року до Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000107 від 13 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 13.03.2021 року близько 09 год. працівниками СРПП відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області на автомобільній дорозі поряд з с. Омельне Луцького району Волинської області було зупинено вантажний автомобіль марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вантажному відділенні якого виявлено деревину дров`яну, а саме колоди дерева породи вільха, осика, береза, дуб діаметрами від 5 см до 45 см., довжиною близько 1 метра кожна, загальним об`ємом близько 12 метрів кубічних, які останній перевозив без належних документів та які в подальшому під час проведення огляду було вилучено та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди вчинення злочину та може містити на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с.5).

Органами досудового розслідування встановлено, що 13.03.2021 року близько 09 години працівниками СРПП відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області на автомобільній дорозі поряд з с. Омельне Луцького району Волинської області було зупинено вантажний автомобіль марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вантажному відділенні якого виявлено деревину дров`яну, а саме колоди дерева породи вільха, осика, береза, дуб діаметрами від 5 см. до 45 см., довжиною близько 1 метра кожна, загальним об`ємом близько 12 метрів кубічних, які останній перевозив без належних документів.

13.03.2021 року за добровільною згодою ОСОБА_4 було проведено огляд вказаного автомобіля, у вантажному відділенні якого знаходилась деревина дров`яна, а саме колоди дерев породи дуб, вільха, осика, береза, діаметрами від 5 см. до 45 см., довжиною близько 1 метра кожна, загальним об`ємом близько 12 метрів кубічних (а.с.8, 9).

Згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 13.03.2021 року, вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с.10-11).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року узаконено огляд вказаного автомобіля.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені з місця проведення огляду від 13.03.2021 року майно, а саме: деревина у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в межах вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Окрім того, слідчим у повній мірі наведено наявність підстав, які можуть свідчити про те, що вказані речі можуть містити на собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може бути предметом вчинення злочину, а отже воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає наступне. Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

В судовому засіданні слідчим не доведено, яким чином вилучений автомобіль та свідоцтво про право реєстрацію транспортного засобу можуть слугувати доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене та враховуючи положення чинного законодавства щодо права власності, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на деревину дров`яну, а саме: колоди дерев породи дуб, вільха, осика, береза, діаметрами від 5 см до 45 см., довжиною близько 1 метра кожна, загальним об`ємом близько 12 метрів кубічних, які були вилучені 13.03.2021 року в ході проведення огляду на обочині автомобільної дороги сполученням «с. Липне Луцького району Волинської області траса Р-14», поряд з с. Омельне Луцького району Волинської області, тимчасово позбавивши можливості відчужувати їх, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

В задоволені решти клопотання відмовити.

Автомобіль вантажний марки «MAN 19.293», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серія НОМЕР_2 , належні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 негайно повернути власнику ОСОБА_4 .

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ю.Л. Сіліч