Справа №755/3276/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/40/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

22 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого вантажником «Нова пошта», із середньою спеціальною освітою, неодруженого, який має на утриманці двох неповнолітніх дітей 2003 та 2012 років народження, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 28 листопада 2017 року, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи неподалік продовольчого кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , побачив невідомого йому раніше ОСОБА_10 та безпричинно почав нецензурно висловлюватися в його сторону. Після чого, використовуючи незначний привід, вчинив з ним сварку.

В подальшому, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виражаючи демонстративну зневагу до загально прийнятих норм моралі, нехтуючи встановленими в суспільстві правилами поведінки, наніс ОСОБА_11 один удар ножем, який був спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень під час вчинення хуліганських дій, та який згідно висновку експерта №17-535 від 26 грудня 2017 року холодною зброєю не являється, у поперекову зону справа. В результаті хуліганських дій ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у виді колото-різаного поранення поперекової ділянки справа.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просила вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послалась на те, що вирок суду в частині призначеного покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зазначає, що судом застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 75 КК України, оскільки вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав винним себе у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги обвинуваченого, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у місті Києві, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, працює. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

При цьому, зважаючи на молодий вік обвинуваченого та той факт, що у нього погашена судимість, і з того часу до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не притягався, після звільнення з місць позбавлення волі у 2002 році створив сім`ю, у ОСОБА_7 на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргупрокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя