Провадження № 1-кс/947/6213/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000411 від 13.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про арешт нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000411 від 13.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні
Слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 13.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.03.2021 на адресу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за фактом заволодіння об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у статусі спадкової маси, за попередньою змовою рядом невстановлених осіб.

В ході досудового розслідування встановлено, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом служби у справах дітей Одеської міської ради поставлена на первинний облік після смерті її матері громадянки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини-сироти. В подальшому, розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено опікуном рідну бабу громадянку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 14.08.2020, наказом служби у справах дітей Одеської міської ради дитина тимчасово влаштована у сім`ю громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (рідний батько), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

29.10.2020, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси (Справа №521/13933/20) встановлено, що громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку було народжено громадянкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з чим, прізвище малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено на ОСОБА_12 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на спадкування за законом у першу чергу після смерті її матері громадянки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та право на спадкування за правом представлення після смерті баби громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Як стало відомо уповноваженим представникам Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в ході підготовки документів для відкриття спадкової справи щодо майна, яке на момент смерті належало померлим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , днем, наступним після смерті гр. ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , було посвідчено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (серія та №6880 від 06.08.2020) та здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 53477732 від 06.08.2020).

Додатково встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_3 стала громадянка ОСОБА_14 .

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Тобто, квартира АДРЕСА_3 є спадковим майном від 05.08.2020, після смерті померлої ОСОБА_8 .

Так, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що уповноваженими представниками Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, дозвіл на відмову від прийняття спадщини, належної малолітній ОСОБА_7 достовірно не надавався. Додатково встановлено, що рідним батьком ОСОБА_15 , громадянином ОСОБА_9 дозвіл на відмову від прийняття спадщини, належної малолітній ОСОБА_7 достовірно не надавався.

Враховуючи, що баба малолітньої ОСОБА_15 , громадянка ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитина вже вважалась такою, що прийняла спадщину після смерті баби в пор. ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що 06.08.2020 о 07 год. 49 хв. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 було посвідчено Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, відповідно до змісту вказаного Договору «…що підписалися нижче: ОСОБА_16 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що діяла від імені ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 від 03.08.2020 за реєстровим № 6842, далі «Продавець», з однієї сторони та ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , далі «Покупець», з другої строни, діючи вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд…уклали цей договір про таке: ОСОБА_8 , передала у власність (продала), а ОСОБА_14 , прийняла у власність (купила) квартиру АДРЕСА_3 та в цілому складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,9 кв.м.; загальною площею 26,5 кв.м…».

Крім того, в ході тимчасового доступу, здійсненого в пор. ст.ст. 103-107, ст. 165 КПК України у приміщенні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , отримано належним чином завірені копії документів, що виступили правовими підставами для видачі та посвідчення 06.08.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 Договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 06.08.2020, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №6880, в тому числі належним чином завірені копії Довіреності від 03.08.2020, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 у приміщенні ТОВ «ПАТРОНАЖНА СЛУЖБА «Джерело Життя» за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 4, зареєстрованої в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 6842. Так, відповідно до змісту Довіреності від 03.08.2020, зареєстрованої в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 6842 «… ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , цією Довіреністю уповноважує ОСОБА_16 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , … РОЗПОРЯДЖАТИСЯ (продати) належну ОСОБА_17 частку квартири під АДРЕСА_3 …».

В ході досудового розслідування достовірно встановлено, що громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у приміщенні ТОВ «ПАТРОНАЖНА СЛУЖБА «Джерело Життя» за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 4, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 05.08.2020 за № 383, виданим заступником директора з медичної частини (сімейним лікарем) КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» ОМР ОСОБА_18 , про що керівництвом відповідного закладу було сповіщено громадянку ОСОБА_14 .

Також, відповідно до показань свідка агента з поховання померлих, громадянина ОСОБА_19 , саме ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вечірній час, було особисто передано агенту з поховання померлих

ОСОБА_19 оригінал паспорта померлої ОСОБА_8 , з метою здійснення поховання померлої ОСОБА_8 .

Додатково встановлено, що 25.02.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за громадянкою ОСОБА_21 , на підставі Договору дарування, серія та номер 253 від 25.02.2021, стороною (дарувальником) за якою виступила громадянка ОСОБА_14 .

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦКУ представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Викладені факти підтверджуються допитом законного представника потерпілої ОСОБА_9 ; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна;документами, долученими до матеріалів кримінального провадження Київською районною адміністрацією Одеської міської ради в пор. ст. 214 КПК України; протоколом тимчасового доступу до речей і документів, здійсненого в пор. ст.ст. 103-107, ст. 165 КПК України у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка директора ТОВ «ПАТРОНАЖНА СЛУЖБА «Джерело Життя» ОСОБА_22 ; протоколом допиту свідка директора з медичної частини (сімейного лікаря) КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» ОМР ОСОБА_18 ; протоколом допиту свідка агента з поховання померлих, громадянина ОСОБА_19 ; протоколом тимчасового доступу до речей і документів, здійсненого в пор. ст.ст. 103-107, ст. 165 КПК України в Управлінні Державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

З урахуванням встановлених обставин, в діях ряду невстановлених осіб, які шляхом змови,у період часу з 05.08.2020 по 06.08.2020, достовірно усвідомлюючи, що власник майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та має після себе неповнолітніх спадкоємців, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи та відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, заволоділи об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,тобто вбачаються ознаки заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого за попередньою змовою, тобто ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Обґрунтування клопотання
Як вбачається з клопотання, існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилається на ч. 2 ст. 170 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей і документів якщо є достатні підстави вважити, що необхідне забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, сторона обвинувачення зазначає, що невстановлені особи, шляхом змови, у період часу з 05.08.2020 по 06.08.2020, достовірно усвідомлюючи, що власник майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та має після себе неповнолітніх спадкоємців, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи та відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, заволоділи об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторона обвинувачення просить про накладення арешту на нерухоме майно, оскільки це необхідно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підтвердження права власності на майно, сторона обвинувачення, надає інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у якому зазначено, що квартира загальною площею 26.5 кв.м. (житлова площа: 17.9 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_21 .

Доводи сторін
Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явилися, разом з тим, до суду надійшла заява слідчого про розгляд клопотання за її відсутності.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення, просить розгляд справи провести за відсутності власника майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Мотивація суду
Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням клопотання сторони обвинувачення, а також положень ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності власника майна.

В рамках кримінального провадження № 0000411 від 13.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК Україниобґрунтовано здійснюється досудове розслідування, а саме за фактом заволодіння невстановленими особами, чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого за попередньою змовою.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:

1) Правову підставу для арешту майна.

2) Достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення.

3) Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

4 ) Наслідки арешту майна.

Правова підстава для арешту майна
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органівта органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий суддя зазначає, що з клопотання та доданих в його обґрунтування документів, вбачається, що об`єкт нерухомого майна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінального протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки є підстави вважати, що власник майна, може здійснювати дії, спрямовані на продаж майна, задля уникнення кримінальної від повільності, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна, з забороною розпорядження майном.

Достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення
Слідчий суддя оцінює докази, що можуть вказувати на вчинення кримінального правопорушення, що, фактично, є оцінкою наявності обґрунтованої підозри.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Іншими словами, на початковій стадії розслідування слідча суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання, вказують на можливу причетність невстановлених осіб до кримінального правопорушення, що розслідуються в кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя переконаний в наявності фактів та інформації, які вказують на те, що невстановлені особи могли вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Наслідки арешту майна
Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права осіб проживати та іншим чином користуватися нерухомим майном. З урахуванням цих обставин, а також аргументів, зазначених у попередньому розділі, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000411 від 13.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомості квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_21 , з забороною розпорядження майном.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1