Справа № 344/5460/21
Провадження № 11-сс/4808/110/21
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

та заявника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Івано-Франківської міського суду Івано-Франківської області від 20.21.2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_8 на невнесення прокурором відомостей в ЄРДР за заявою від 29.03.2021року відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати Івано-Франківську обласну прокуратуру внести відомості за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000028 від 26.03.2021року за заявою від 29.03.2021року.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні його скарги, не спростував його доводи щодо необхідність відкриття кримінального провадження за його заявою щодо викрадення грошей в сумі 70000 доларів США з території його домогосподарства.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 просить задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, задовольнити його скаргу;

- прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України № 4 р (ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 3 ст. 307 КПК України в цій частині неконституційним, свідчить про те, що ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання

заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що має місце в даному випадку, підлягають апеляційному розгляду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_8 наголошує на тому, що уповноваженою особою не внесено відомості про кримінальні правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. (рішення у справах «Ніконенко проти України» від 14 листопада 2013 року, п. 44, «Мута проти України» від 31 липня 2012 року, п. 61, «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, п. 259).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи заявнику ОСОБА_8 у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим суддя мотивувала своє рішення тим, що в своїй заяві від 09 лютого 2021 року та пояснень в судовому засіданні ОСОБА_8 не навів достатній перелік обставин, які могли б свідчили про вчинення кримінального правопорушення працівниками Городенківського відділення поліції та Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури, не надав та не навів належних доказів на підтвердження своїх доводів.

При цьому слідчий суддя звернула увагу на те, що питання щодо належності та допустимості доказів, їх оцінки (відповідних протоколів затримання та обшуку), які зібрані в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , яке на даний час перебуває на розгляді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, є прерогативою саме даного суду на відповідній стадії судового розгляду.

За таких обставин слідчий суддя прийшла до висновку, що скарга ОСОБА_8 є передчасною.

Колегія суддів вважає, що вищевказані доводи слідчого судді не є переконливими та носять суперечливий характер, оскільки суд першої інстанції прийшовши до висновку що на даний час відсутні достатні належні докази, які підтверджують доводи ОСОБА_8 про вчинення в нього крадіжки 70000 доларів США під час проведення обшуку в його домогосподарстві, фактично не виключає того, що така подія мала місце.

Разом з тим, перевірка вищевказаних доводів ОСОБА_8 може бути здійснена шляхом встановлення певних обставин на підставі сукупності доказів, які можуть бути отримані саме під час проведення відповідного досудового розслідування за фактом викрадення у заявника грошей в сумі 70000 доларів США

Зокрема, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_8 звернувся до Івано-Франківської обласної прокуратури із заявою (дата не зазначена) в якій повідомляв про вчинення правопорушення слідчим Городенківського ВП під час проведення повторного обшуку 24.03.2017 року, без участі заявника, діючи спільно з начальником Городенківського ВП та прокурором Городенківської прокуратури викрали з використанням металошукача під час обшуку банку із наявними в ній 70 000 доларів США на території домогосподарства заявника, не зафіксували в протоколі таку банку з грошима, не опечатали стодолу, тобто не вжили заходи збереження майна заявника та пограбували його. Просив внести відомості до ЄРДР за його заявою про викрадення в нього грошей з кваліфікацією правопорушень за ч.1 ст.365, ч.5 ст.185 КК України.

Зі змісту доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що Територіальним управлінням ДБР у м. Львові проводилося досудове розслідування у кримінальних провадженнях, які внесено за відповідними статтями кримінального закону, а тому факт викрадення грошей може бути розслідуваний в межах відповідних проваджень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування за відповідними заявами ОСОБА_8 здійснюється за ч.1 ст.127, ч.2 ст.162, ч.2 ст.364, ч.1 ст.367, ч.2 ст.374, ч.1 ст.373 КК України.

Разом з тим, розслідування по вищевказаним кримінальним провадженням не стосується факту викрадення у заявника ОСОБА_8 грошей в сумі 70000 доларів США, що свідчить про неспроможність доводів про те, що наявність вищевказаних кримінальних проваджень зможе забезпечити право заявника на належне розслідування злочину про який він повідомляє.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_8 та зобов`язати Івано-Франківську обласну прокуратуру внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення за його заявою щодо викрадення грошей в сумі 70000 доларів США з території його домогосподарства.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309-310, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 задовольнити, зобов`язати Івано-Франківську обласну прокуратуру внести в порядку ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення за його заявою щодо викрадення грошей в сумі 70000 доларів США з території його домогосподарства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5