Ухвала

15 липня 2021року
м. Київ
справа № 755/5856/20
провадження № 51 3481 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008891,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушив питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так, засуджений порушує питання про скасування вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Однак, посилаючись у касаційній скарзі на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджений не обґрунтовує в чому, з огляду на положення статей 412, 419 КПК, полягає істотність таких порушень при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, з огляду на те, що сторона захисту, оскаржуючи в апеляційному порядку вирок місцевого суду, не ставила під сумнів додержання судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК. Проте, як убачається з копії ухвали апеляційного суду, засуджений не погоджувався

з вироком місцевого суду лише в частині суворості призначеного йому покарання та неправильного, на його думку, вирішення питання про порядок відшкодування моральної шкоди.

Натомість, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку місцевого суду

в касаційному порядку на предмет повноти судового розгляду ( ст. 410 КПК) та правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження

(ст. 411 КПК), що насамперед належить до повноважень апеляційного суду, та не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції відповідно до приписів

ч. 1 ст. 433 КПК.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до

ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин

і не має права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу засудженого, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху

і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3