печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001642, -

ВСТАНОВИВ:
29.03.2021 року у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001642.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2015 за № 0001642, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.41, ч.3 ст.365; ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.262; ч.4 ст.41 ч.3 ст.258; ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом від 14.11.2012 № 622 о/с начальника ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 призначений на посаду міліціонера-альпініста штурмового взводу № 2 роти спеціального призначення полку міліції особливого призначення «Беркут» підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві. Наказом начальника ГУ МВС України в м. Києві від 18.12.2013 за № 961 о/с ОСОБА_7 присвоєне спеціальне звання старшина міліції.

ОСОБА_8 , працюючи на посаді міліціонера-альпініста штурмового взводу № 2 роти спеціального призначення полку міліції особливого призначення «Беркут» підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, будучи представником влади та службовою особою, діючи всупереч Присяги працівника органів внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, грубо порушив вимоги п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, хибно розуміючи поняття виконання наказів керівника, в період 18-20 лютого 2014 року в місті Києві на виконання явно злочинного наказу перевищив владу та службові повноваження, що призвело до тяжких наслідків. Окрім цього, на виконання явно злочинного наказу, він безпосередньо прийняв участь у вчиненні терористичного акту, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків, а також у вчиненні умисних вбивств двох або більше осіб, за попередньою змовою групою осіб та способом, небезпечним для життя багатьох осіб та замахів на умисні вбивства за наступних обставин:

18.02.2014, приблизно о 16.00 год., біля будівлі Верховної Ради України, розташованої в місті Києві по вул. М. Грушевського, 5, командир полку ПМОП «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_9 , виконуючи наказ ОСОБА_10 , віддав усний наказ командиру роти спеціального призначення ОСОБА_11 організувати отримання вогнепальної зброї бійцями очолюваної ним роти, саме тими, які будуть готові виконати наказ щодо невибіркового застосування вогнепальної зброї до невизначеного кола протестувальників, після чого прибути на площу Конституції в м. Києві та зосередитись перед будівлею Верховної Ради України.

Приблизно з 17 до 18 години, прибувши на місце постійної дислокації ПМОП «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, що розташоване за адресою: м. Київ проспект Червонозоряний, 152, ОСОБА_11 визначив бійців із числа роти спеціального призначення, які після отримання у черговій частині полку вогнепальної зброї, спеціальних засобів рушниць Форт-500 та боєприпасів повинні вирушити до центральної частини м. Києва для виконання наказів керівництва МВС України та держави, у тому числі щодо вчинення терористичного акту. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , а також інші невстановлені бійці роти спеціального призначення отримали у черговій частині полку закріплену за ними табельну вогнепальну зброю 7.62 мм автомати АКМС, пістолети ПМ та Форт-12, спеціальні засоби рушниці Форт-500 і бойові припаси до них. За невстановлених слідством обставин, бійці які використовували рушниці Форт-500, отримали також до них патрони із зарядом свинцевої картечі, використання яких було заборонено.

Після отримання зброї та спеціальних засобів у черговій частині ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, вказані вище особи на чолі з командиром роти спеціального призначення ОСОБА_11 на службовому автотранспорті прибули на площу Конституції та розосередились перед будівлею Верховної Ради України.

У ніч з 18 на 19 лютого 2014 року, загін бійців роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі РСП ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), за вказівкою командира полку ОСОБА_9 передислокувався на АДРЕСА_1 та зайняв позиції між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де перебував до 20.02.2014 у резерві, з метою надання допомоги іншим підрозділам МВС України у разі здійснення ними штурму барикад (укріплень), зведених учасниками акції протесту на Майдані Незалежності, та виконання поставлених Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_35 завдань із силового розгону учасників акції протесту, а також відповідного наказу про невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження невизначеного кола протестувальників, тобто на вчинення терористичного акту та масових умисних вбивств. За невстановлених слідством обставин в період 18-20.02.2014 отримав таке ж завдання від керівництва МВС України щодо готування до вчинення терористичного акту та масових умисних вбивств і заступник командира ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_36 , який погодився виконувати його особисто та організувати виконання підлеглими бійцями роти спеціального призначення, попередньо виконуючи формальне завдання щодо недопущення наближення протестувальників до урядового кварталу навіть шляхом застосування вогнепальної зброї.

20.02.2014, приблизно з 5 год. 30 хв., протистояння учасників акції протесту з бійцями ВВ МВС України та підрозділами МВС України, які були задіяні в охороні громадського порядку в центральній частині м. Києва, загострилося у зв`язку із застосуванням з боку останніх водометів при низькій температурі атмосферного повітря та спеціальних засобів для відстрілу гумових куль несмертельної дії, які також були споряджені патронами із зарядом свинцевої картечі. Унаслідок цього у період з 5 год. 30 хв. до 9 год. невстановленими на даний час слідством особами застосовувалася вогнепальна зброя до працівників правоохоронних органів, які за наказом керівництва МВС України перебували безпосередньо на Майдані Незалежності, в результаті чого троє правоохоронців загинули, а ще 39 отримали вогнепальні поранення.

Водночас на виконання явно злочинного наказу керівництва МВС України невстановленими бійцями спецпідрозілів МВС України за присутності у тому місці заступника командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_37 було застосовано спеціальні засоби для відстрілу гумових куль несмертельної дії, які були незаконно споряджені патронами із зарядом свинцевої картечі, у період часу приблизно з 8 год. 50 хв. по 9 год. 01 хв. на проїжджій частині вул. Інститутської в районі мостового пішохідного переходу через неї («Львівська Брама») та вчинено умисні вбивства учасників акції протесту ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , а також спричинено вогнепальні тілесні ушкодження іншим учасникам акцій протесту.

Використовуючи ситуацію, що станом на 8.30-9.00 год. склалася в районі Майдану Незалежності в м. Києві, тобто в епіцентрі протистояння, а саме наявність загиблих та поранених як зі сторони правоохоронних органів, так і протестувальників, не вчиняючи жодних дій до встановлення осіб, які застосовували зброю та вчиняли вбивства і замахи на вбивства і присікання їх протиправних дій, керівництво правоохоронних органів, а саме Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_41 , його заступник ОСОБА_10 та командувач внутрішніх військ ОСОБА_42 на виконання попередньо погоджених завдань ОСОБА_43 та злочинної організації, не бажаючи діяти у передбачений в таких випадках законний спосіб, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту та масових умисних вбивств, вирішили розпочати невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження до невизначеного кола осіб, які перебували у зазначеному місці, з метою залякування як протестувальників, так і загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, які приймали в них участь на Майдані Незалежності в м. Києві, а також в інших населених пунктах України.

У вказаний період часу зазначений злочинний наказ був доведений до відома ОСОБА_9 , який, попередньо узгодивши тактику таких дій із заступником командира ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_44 , за невстановлених обставин (ймовірно радіозв`язком або по невстановленому мобільному телефону) віддав останньому злочинний наказ силами РСП ПМОП «Беркут», у складі працівників, які перебували на той час на вул. Інститутській у місті Києві, із застосуванням вогнепальної зброї та спеціальних засобів для відстрілу гумових куль несмертельної дії, спорядженої бойовими патронами, а також спеціальними засобами Форт-500, спорядженими патронами із зарядом свинцевої картечі та іншою невстановленою вогнепальною зброєю здійснити умисні вбивства загальнонебезпечним способом максимально можливого, невизначеного кола осіб учасників акції протесту, з метою залякування їх та загалом населення країни з метою повного припинення протестів.

Аналогічний наказ ОСОБА_9 віддав командиру РСП ПМОП «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 , який на той час перебував у будівлі ГУМВС України в м. Києві (вул. Володимирська, 15) та іншим невстановленим на даний час працівникам правоохоронних органів.

Водночас, бійцям ВВ МВС України та підрозділів МВС України, які перебували в районі вул. Інститутської та у будівлі Міжнародного центру культури та мистецтв Федерації профспілок України у м. Києві по вул. Інститутська, 1 (надалі Жовтневий палац) було віддано наказ покинути місця несення служби з охорони громадського порядку та переміститись вверх по вул. Інститутській у напрямку до урядового кварталу.

ОСОБА_36 , починаючи приблизно з 8 год. 50 хв., перебуваючи на проїжджій частині вул. Інститутської між будівлями готелю «Україна» та Жовтневого палацу, виконуючи зазначений наказ, особисто координував відведення бійців вказаних підрозділів та належних їм службових спеціальних транспортних засобів (водометів, гучномовців, спеціальних автомобілів для перевезення конвойованих осіб, а також автомобілів швидкої допомоги, пожежних автомобілів та ін.) вверх по вул. Інститутській в напрямку до урядового кварталу.

Приблизно о 9 год. бійці РСП ПМОП «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , а також інші невстановлені на даний час бійці цього ж спецпідрозділу, озброєні табельною вогнепальною зброєю 7,62 мм автоматами Калашникова модернізованими складними (далі АКМС), пістолетами ПМ та Форт-12, спорядженими бойовими патронами, а також спеціальними засобами - рушницями Форт-500, спорядженими у тому числі патронами із зарядом свинцевої картечі та іншою невстановленою вогнепальною зброєю, перебували на території навпроти Кінопалацу ( АДРЕСА_1 ), у службовому автотранспорті мікроавтобусі «Фольксваген» та автобусі «Богдан».

Приблизно о 9 год. 03-05 хв. ОСОБА_36 , діючи умисно, чітко усвідомлюючи, що застосування вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами, по відношенню до беззбройних учасників масових акцій протестів, у тому числі шляхом стрільби у скупчення людей, тобто загальнонебезпечним способом, призведе до загибелі значної їх кількості та спричинення вогнепальних поранень і бажаючи цього, усвідомлюючи явну злочинність наказу командира полку ОСОБА_9 та інших осіб з числа керівництва органів МВС України, що ніяким чином не співвідносився із законними завданнями правоохоронних органів, діючи всупереч вищевказаним вимогам Конституції України, ст.ст.13-15, іншим раніше згаданим нормам Закону України «Про міліцію» та іншим нормативно-правовим актам, не вчиняючи і не намагаючись вчинити жодних дій до встановлення осіб, які застосовували зброю та спричиняли вбивства і замахи на вбивства чи інші злочини і присікання протиправних дій таких осіб, з метою залякування як протестувальників так і загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про припинення акцій протесту на Майдані Незалежності в м. Києві та в інших населених пунктах України, віддав явно злочинний наказ на невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження невизначеного кола осіб, які перебували в той час в районі Майдану Незалежності, вул. Інститутської та прилеглих вулиць м. Києва підлеглим йому бійцям ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 та іншим невстановленим на даний час бійцям РСП ПМОП «Беркут» шляхом ведення по беззбройних учасниках акції протесту вогню способом, небезпечним для життя багатьох осіб з наявних автоматів 7.62 мм АКМС та іншої невстановленої вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами, а також спеціальних засобів рушниць Форт-500, що були споряджені патронами із зарядом свинцевої картечі, тобто наказ вчинити терористичний акт.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, хибно розуміючи інтереси держави, безпідставно ототожнюючи їх із особистими, явно протиправними інтересами вищих посадових осіб, зокрема, Президента України ОСОБА_43 , Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_50 та інших керівників держави і правоохоронних органів і невстановлених осіб, які полягали в бажанні усунути перешкоди власній злочинній діяльності та реалізації планів злочинної організації, припинивши у будь-який злочинний спосіб протестні акції, у тому числі шляхом залякування протестувальників та загалом населення і впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, перевищуючи владу та надані йому службові повноваження, виконуючи явно злочинний наказ ОСОБА_9 та інших осіб з числа керівництва органів МВС України, ОСОБА_51 спочатку самостійно, а потім спільно та погоджено із ОСОБА_11 , координуючи на місці дії працівників РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 а також інших невстановлених в ході досудового слідства працівників правоохоронних органів, у тому числі зазначеного спецпідрозділу МВС України, діючи всупереч вищевказаних вимог Конституції України, Закону України «Про міліцію» та інших нормативно-правових актів, організував перевищення влади та службових повноважень, вчинення терористичного акту, умисних вбивств та замахів на умисні вбивства неозброєних учасників масових акцій протесту підлеглими йому та іншими невстановленими правоохоронцями, які погодились виконувати його явно злочинний наказ та фактично вступили у попередню змову між собою.

Приблизно о 9 год. 03-05 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_36 , а також його підлеглі, в тому числі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , та інші невстановлені на даний час бійці цього спецпідрозділу та інших правоохоронних органів, діючи умисно, спільно та погоджено, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що застосування вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами по відношенню до неозброєних учасників акцій масових протестів, у тому числі шляхом стрільби у скупчення людей, тобто загальнонебезпечним способом, призведе до загибелі значної їх кількості та спричинення вогнепальних поранень, свідомо допускаючи та бажаючи цього, маючи умисел на вчинення терористичного акту, усвідомлюючи явну злочинність наказу, почали здійснювати постріли з наявних у них автоматів 7.62 мм АКМС та іншої невстановленої вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами та спеціальних засобів рушниць Форт-500, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, у напрямку масового скупчення людей на Майдані Незалежності та нижній частині вул. Інститутській у м. Києві, а також кидати в сторону протестувальників наявні в них спецзасоби світлошумові та газові гранати.

При цьому, з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, зазначені особи вжили вичерпних заходів для унеможливлення своєї подальшої ідентифікації, одягнувши під шоломи маски-балаклави.

Надалі вказана озброєна група співробітників зазначеного спецпідрозділу, у тому числі ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час бійці цього спецпідрозділу та інших правоохоронних органів, діючи спільно та погоджено, діючи як єдиний бойовий підрозділ, вчиняючи терористичний акт з метою залякування як протестувальників так і загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, застосовувала на ураження вогнепальну зброю - автомати 7,62 АКМС, шляхом здійснення з неї прицільних пострілів бойовими патронами у напрямку неозброєних учасників масових акцій протестів, які знаходились в районі Майдану Незалежності та у нижній частині вул. Інститутської у м. Києві. При цьому дана група співробітників спецпідрозділу РСП ПМОП «Беркут», у тому числі ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час бійці цього спецпідрозділу, а також інших правоохоронних органів, діючи спільно та погоджено, поступово переміщувалась по алеї паралельно вул. Інститутській в напрямку Майдану Незалежності та зупинилась на майданчику перед будівлею Жовтневого палацу (вул. Інститутська, 1), звідки вказані працівники РСП ПМОП «Беркут» та інших правоохоронних органів продовжували здійснювати постріли з наявних у них автоматів 7,62 мм АКМС та іншої невстановленої вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами та спеціальних засобів Форт-500, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, у напрямку масового скупчення людей на Майдані Незалежності та нижній частині вул. Інститутської у м. Києві, тобто загальнонебезпечним способом.

Приблизно о 9 годині 15-16 хв. невстановленими на даний час слідством особами унаслідок пострілів з невстановленої вогнепальної зброї було вчинено умисне вбивство бійця РСП ПМОП «Беркут» старшого сержанта міліції ОСОБА_55 та заподіяно вогнепальне поранення бійцю цього ж підрозділу старшині міліції ОСОБА_7 .

Близько 9 год. 16-17 хв. до будівлі Жовтневого палацу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 1, прибув командир РСП ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_11 , який до цього перебував в будівлі ГУМВС України в м. Києві по вул. Володимирській, 15, де безпосередньо від командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 теж отримав наказ силами РСП ПМОП «Беркут», у складі працівників, які перебували на той час на АДРЕСА_1 , із застосуванням вогнепальної зброї та спеціальних засобів для відстрілу гумових куль несмертельної дії, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, та у взаємодії з іншими невстановленими на даний час працівниками правоохоронних органів здійснити невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження невизначеного кола осіб, які перебували у зазначеному місці, з метою залякування як протестувальників, так і загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, тобто вчинити терористичний акт, поєднаний з масовими умисними вбивствами учасників акцій протестів.

Приблизно після 9 год. 17 хв. ОСОБА_51 та ОСОБА_11 , погоджено та спільно координуючи на місці дії працівників РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 ,

ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_56 , а також інших невстановлених в ході досудового слідства працівників правоохоронних органів, у тому числі вказаного спецпідрозділу МВС України, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою із ними, перевищуючи владу та службові повноваження, діючи всупереч вищевказаних вимог Конституції України, Закону України «Про міліцію» та інших нормативно-правових актів, виконуючи явно злочинний наказ

ОСОБА_9 та інших осіб з числа керівництва органів МВС України, організували перевищення влади та службових повноважень, вчинення терористичного акту, умисних вбивств неозброєних учасників акцій масових протестів підлеглими їм та іншими невстановленими правоохоронцями, які погодились виконувати їхній явно злочинний наказ.

Будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, спрямованим на вчинення терористичного акту, а також умисних вбивств максимально можливого, невизначеного кола осіб учасників акцій протесту, з метою залякування населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, для повного їх придушення ОСОБА_36 , ОСОБА_11 та їхні підлеглі, в тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , продовжили здійснювати постріли з наявних у них автоматів 7.62 мм АКМС та іншої невстановленої вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами та спеціальних засобів Форт-500, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, у напрямку масового скупчення людей в районі Майдану Незалежності та нижньої частини АДРЕСА_1 , тобто загальнонебезпечним способом. При цьому ОСОБА_57 та ОСОБА_11 взяли на себе роль співорганізаторів та співвиконавців злочину, працівники РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (до моменту спричинення двом останнім вогнепальних поранень) роль співвиконавців, а інші не встановлені в ході досудового слідства працівники правоохоронних органів, у тому числі вказаного спецпідрозділу МВС України роль співвиконавців та пособників вчинення злочину.

При цьому ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та інші невстановлені працівники РСП ПМОП «Беркут» використовуючи спеціальні навички бойової та вогневої підготовки, діяли як один бойовий підрозділ, що виконував явно незаконний наказ прямих начальників, які організували та безпосередньо координували їх злочинні дії на місці, тобто, усвідомлюючи відсутність жодного законного обґрунтування своїх дій, були об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на вчинення терористичного акту, а також умисних вбивств максимально можливого, невизначеного кола осіб учасників акції протесту, з метою залякування учасників акцій протесту та загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, які приймали в них участь на Майдані Незалежності в м. Києві, а також в інших населених пунктах України, їх силового розгону. При цьому, кожен боєць зазначеного бойового підрозділу, який діяв під керівництвом ОСОБА_37 та ОСОБА_11 , у тому числі командира штурмового взводу № 2 роти спеціального призначення полку міліції особливого призначення «Беркут» підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_21 , безпосередньо застосовуючи за вищеописаних обставин вогнепальну зброю щодо невизначеного кола беззбройних протестувальників та вчиняючи дії щодо спостереження за місцевістю, охорони, супроводження тих, хто веде таку стрільбу, умисно та усвідомлено вчиняли погоджені, конклюдентні дії, спрямовані на реалізацію зазначеного злочинного плану щодо вчинення терористичного акту, що супроводжувалося загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.

Приблизно після 9 год. 16-17 хв., відступаючи від будівлі Жовтневого палацу і рухаючись вверх у напрямку перехрестя вулиці Інститутської з вулицею Ольгинською у м. Києві, ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та інші невстановлені працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМОП «Беркут», діючи спільно та погоджено, як єдиний бойовий підрозділ, продовжували вчиняти терористичний акт, тобто здійснювати прицільні постріли на ураження з вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами, та спеціальних засобів, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, у напрямку скупчення людей на вул. Інститутській та Майдані Незалежності, в руках яких не було вогнепальної зброї та які не становили для них будь - якої загрози, з метою вчинення їх вбивств способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Водночас, діючи виключно в межах отриманого злочинного наказу та спільного злочинного умислу, всупереч інтересам служби, зазначені правоохоронці та їх командири не вчиняли та навіть не намагались вчинити жодних дій щодо встановлення осіб, які застосовували зброю чи скоювали інші протиправні дії і присікання таких дій.

Приблизно о 9 год. 20 хв. ОСОБА_36 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та інші невстановлені працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМОП «Беркут», продовжуючи виконувати явно злочинний наказ ОСОБА_37 та ОСОБА_11 , які організували та безпосередньо координували їх дії на місці, а також інші невстановлені працівники правоохоронних органів, зайняли позиції для стрільби за барикадою, зведеною раніше учасниками акції протесту з мішків із снігом та піском на АДРЕСА_1 поруч з верхнім виходом зі станції метрополітену «Хрещатик».

Приблизно у період з 9 год. 20 хв. до 9 год. 30 хв., перебуваючи за вказаною вище барикадою, явно перевищуючи владу та службові повноваження, діючи всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про міліцію» та інших нормативно-правових актів, виконуючи явно злочинний наказ ОСОБА_9 , а також ОСОБА_37 і ОСОБА_11 , які організували такі дії своїх підлеглих, а також інших осіб з числа керівництва органів МВС України, безпосередньо ОСОБА_36 та ОСОБА_11 , а також ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , та інші невстановлені працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМОП «Беркут», продовжували вчиняти терористичний акт, тобто спільно та погоджено, як єдиний бойовий підрозділ, здійснювати на ураження прицільні постріли з вогнепальної зброї автоматів 7,62 мм АКМС, снайперських гвинтівок, споряджених бойовими патронами, та спеціальних засобів, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, у напрямку учасників акцій протесту, що знаходились на вул. Інститутській, в руках яких не було вогнепальної зброї та які, перебуваючи на безпечній відстані від правоохоронців і не становили для останніх будь-якої загрози.

В подальшому, приблизно о 9 год. 30 хв., працівники ПМОП «Беркут» ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , а також інші невстановлені працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМОП «Беркут», продовжуючи діяти спільно, погоджено та скоординовано, перемістились ще далі вверх, за бетонні блоки, що були встановлені за перехрестям вулиці Інститутської та вулиці Ольгинської, навпроти клубу Кабінету Міністрів України, розташованого по вул. Інститутській, 7 у місті Києві.

ОСОБА_36 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що вони та їхні підлеглі вчиняють терористичний акт, тобто без достатніх підстав, передбачених Законом України «Про міліцію» та іншими нормативно-правовими актами, невибірково застосовують вогнепальну зброю на ураження до беззбройних учасників акції протесту, як командири підрозділів, хибно розуміючи інтереси держави, безпідставно ототожнюючи їх із особистими, явно протиправними інтересами вищих посадових осіб, зокрема, Президента України ОСОБА_43 та інших керівників держави і правоохоронних органів, які полягали в бажанні усунути перешкоди власній злочинній діяльності та реалізації планів злочинної організації, припинивши у будь-який злочинний спосіб протестні акції, у тому числі шляхом залякування протестувальників та загалом населення і впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, продовжуючи перевищувати владу та службові повноваження, а також організовувати перевищення влади та службових повноважень підлеглими правоохоронцями, віддали останнім усний наказ розосередитись за бетонними блоками та продовжувати здійснювати невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження до невизначеного кола беззбройних осіб, які перебували на вулиці Інститутській та в районі Майдану Незалежності, для вчинення максимально можливої кількості вбивств останніх, з метою залякування як протестувальників так і загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, у тому числі у спосіб вчинення вбивств тих, хто прибував для евакуації вбитих та поранених мітингувальників і надання останнім допомоги, а при наближенні протестувальників - здійснювати постріли з наявних автоматів 7.62 мм АКМС та іншої невстановленої вогнепальної зброї, спорядженої бойовими набоями.

Після цього, приблизно з 9 годин 30 хвилин до 17 години 20.02.2014 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , а також інші невстановлені працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМП «Беркут», діючи спільно та погоджено, як єдиний бойовий підрозділ, виконуючи явно злочинний наказ, у тому числі вищевказану злочинну вказівку ОСОБА_37 та ОСОБА_11 , які організували і безпосередньо координували на місці дії працівників РСП ПМОП «Беркут» та інших правоохоронців, діючи умисно, всупереч вищевказаних вимог Конституції України, Закону України «Про міліцію» та інших нормативно-правових актів, за попередньою змовою групою осіб, будучи об`єднані із ОСОБА_44 та ОСОБА_11 єдиними злочинним умислом, спрямованим на вчинення терористично акту, а також умисних вбивств максимально можливого, невизначеного кола осіб учасників акції протесту, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з метою залякування населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників акцій протесту, їх силового розгону, стали здійснювати прицільні постріли на ураження з автоматів 7.62 мм АКМС та іншої невстановленої вогнепальної зброї, спорядженої бойовими патронами, в учасників акції протесту, які у цей час знаходились на вул. Інститутській, у місці розташування верхнього виходу зі станції метрополітену «Хрещатик», у тому числі у скупчення людей, тобто загально-небезпечним способом. При цьому, працівники РСП ПМОП «Беркут», у тому числі ОСОБА_21 , та інші невстановлені працівники правоохоронних органів усвідомлювали, що вони здійснюють постріли у людей, в руках яких немає зброї та які знаходяться на великій відстані і не становлять будь-якої загрози для них, оскільки метою останніх було лише евакуювати вбитих та поранених мітингувальників та підпалити шини для створення димової завіси, яка б захищала інших протестувальників від пострілів.

Таким чином, 20.02.2014, у період приблизно з 9 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв., унаслідок цих злочинних дій, які виразилися в умисному спільному вчиненні терористичного акту, ОСОБА_7 , ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , та інші, у тому числі не встановлені в ході досудового слідства працівники правоохоронних органів, зокрема співробітники РСП ПМОП «Беркут», вчинили масові умисні вбивства 48 осіб, ка саме: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 та замахи на умисні вбивства 80 учасників акцій масових протесту, а саме: ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 тобто спричинили тяжкі наслідки.

Однак, довести свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисних вбивств 80 учасників акції протесту, до кінця ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , та іншим не встановленим в ході досудового слідства працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМОП «Беркут» не вдалося, оскільки особам, які отримали вогнепальні поранення, було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Тобто, ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та інші не встановлені в ході досудового слідства працівники правоохоронних органів, у тому числі РСП ПМОП «Беркут», виконали усі дії, які вони вважали необхідними для вчинення умисних вбивств учасників акції протесту, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні на виконання явно злочинного наказу перевищення влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними діями та заподіяли істотної шкоди охоронюваним законом правам і інтересам окремих громадян, що спричинило тяжкі наслідки, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011).

Крім того, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні на виконання явно злочинного наказу терористичного акту, тобто застосуванні зброї та скоєнні інших дій, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людини та настання інших тяжких наслідків, вчиненими з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та з метою впливу на прийняття рішень та вчинення дій об`єднаннями громадян, юридичними особами, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 41, ч.3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006).

Так, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у незаконному перешкоджанні на виконання явно злочинного наказу проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, яке було вчинено службовою особою та працівником правоохоронного органу із застосуванням фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.41, ст. 340 КК України.

ОСОБА_7 своїми умисними діями, скоєними на виконання явно злочинного наказу, які виразилися у вчиненні умисного вбивства двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 своїми умисними діями, скоєними на виконання явно злочинного наказу, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 КК України; ч. 4, ст. 41, ч.3 ст. 258 КК України; ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15; ч.4 ст.41, ст. 340 КК України.

На теперішній час у кримінальному провадженні встановлені обставини, які свідчать про існування ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в яких останній підозрюється ( ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб, в тому числі особливо тяжких злочинів, передбачених п.п.1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 3 ст. 258 КК України, за вчинення яких законом передбачено основне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна), а також вищевказані фактичні дані щодо перебування ОСОБА_7 за межами території України та ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі переховується від органів досудового розслідування та суду.

Одночасно слід враховувати те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв інкриміновані йому злочини за змовою з іншими працівниками правоохоронних органів, які на теперішній час ухиляються від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим оголошені у розшук. Згідно отриманих даних від уповноважених органів Російської Федерації, інші 20 співробітників РСП ПМОМ «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві, які підозрюються у вчиненні вказаних злочинів за попередньою змовою із ОСОБА_7 та перебувають у розшуку, також перебувають на території Російської Федерації та більшість з них отримала громадянство Російської Федерації що вказує на існування на теперішній час реальних ризиків про те, що розшукувані особи можуть сприяти підозрюваному ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, на території РФ або інших країн.

При цьому слід врахувати, що інша особа (командир РСП ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 ), яка також була підозрюваною у кримінальному провадженні і матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, будучи звільнена слідчим суддею з-під варти, ухилилась від слідства, на даний час перебуває у розшуку, отримала громадянство Російської Федерації - ризик переховування.

Крім того, з огляду на наявний у ОСОБА_7 , як працівника правоохоронного органу, досвід, авторитет та зв`язки працівника правоохоронного органу, що забезпечують йому додаткові можливості позапроцесуального впливу на учасників процесу, а також приймаючи до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його репутацію та інші дані про особу, такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава чи домашній арешт не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, матиме змогу впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у тому числі на інших працівників ПМОП «Беркут», які є свідками і можуть дати показання стосовно подій 20.02.2014 та щодо інкримінованих йому злочинів або контактувати з працівниками спецроти, які переховуються від органів слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення - ризик впливу на інших учасників кримінального провадження.

Також, підозрюваний ОСОБА_7 , маючи значний досвід роботи у правоохоронних органах, використовуючи свої знання, навички та вміння, шляхом спотворення доказів, підшукування свідків та схиляння їх до надання вигідних йому свідчень, надання відповідних консультацій співучасникам вчинення злочину, які до цього часу ще не встановлені та інших дій, зможе перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

За таких обставин більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місця його перебування.

З метою запобігання настанню вказаних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 сторона обвинувачення просить суд обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурори внесене клопотання підтримали з викладених у ньому підстав, просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив відмовити так як, воно є необгрунтованим та безпідставним, оскільки підозра не вручена, підозрюваного належним чином в міжнародний розшук не оголошено та вже була скасована ухвала про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисниками, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що 23.02.2015 у ході розслідування вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру, а 25.02.2016 повідомлено про нову підозру: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Селище, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, українцю, громадянину України, з базовою вищою освітою, одруженому, маючому на утриманні малолітню дочку 2010 р. н., зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 4. ст. 41 ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006); ч. 4 ст. 41, ст.340; ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст.15, п.п. 1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009) КК України.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 02.03.2015 ОСОБА_7 оголошено в розшук, здійснення якого доручено Службі безпеки України.

Таким чином, органом досудового розслідування вжито всіх необхідних заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, а тому у відповідності до ст. 42 КПК України він набув статусу підозрюваного.

Орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_7 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

На теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутній, переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, в органу досудового розслідування наявні фактичні дані про перебування ОСОБА_7 за межами України.

Зокрема, згідно повідомлень Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України підозрюваний ОСОБА_7 перебуває у державному та міждержавному розшуку, місце перебування останнього не встановлено, за місцем проживання він відсутній, ймовірно перебуває на території Російської Федерації.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 за межами України та його екстрадиції слідчими у кримінальному провадженні вживалися окремі заходи у рамках міжнародного співробітництва. Так, Генеральною прокуратурою України 25.05.2016 до компетентного органу Російської Федерації в порядку ст. 61 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року направлено клопотання про затримання ОСОБА_7 та взяття під варту до отримання вимоги про видачу, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, у зв`язку з тим, що останньому 20.01.2015 надано громадянство Російської Федерації.

Вказане свідчить про те, що ймовірно ОСОБА_7 переховується від органу слідства та суду на території Російської Федерації.

До цього часу ОСОБА_7 на жоден із викликів правоохоронного органу безпідставно не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування не повідомив.

Зокрема, постановою слідчого Генеральної прокуратури України від 20.08.2019 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

Окрім того, у зв`язку із зміною підслідності та дорученням здійснення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим Державного бюро України, постановою слідчого від 21.10.2020 підозрюваного

ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук, продовження здійснення якого доручено Службі безпеки України. Зазначена постанова для відома та виконання направлена в Службу безпеки України.

Крім того, у рамках здійснення міжнародного розшуку ОСОБА_7 24.01.2017 та 07.08.2017 до компетентного органу Російської Федерації в порядку Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року направлено запит про встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та проведення із ним процесуальних дій, зокрема повідомлення про підозру та допит як підозрюваного.

Однак, Генеральною прокуратурою Російської Федерації у задоволенні вказаних клопотань відмовлено, що також вказує про те, що ОСОБА_7 ймовірно переховується від органу слідства та суду на території Російської Федерації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на теперішній час може переховуватися на території Російської Федерації, у зв`язку з чим є необхідність у зверненні до компетентних органів зазначеної держави з офіційним зверненням (запитом) про встановлення місця перебування ОСОБА_7 на їх території та видачі його для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно із рішенням 99-ї сесії (27 лютого 3 березня 2017 року) Комісії з контролю файлів Інтерполу, запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст. 83.2 (b,іі) Правил Організації.

Окрім цього, слідчий звернув увагу суду на те, що 27.02.2020 Печерським районним судом м. Києва винесено ухвалу, якою надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказаною ухвалою надано дозвіл на затримання строком до 27.08.2020.

Крім того, 02.06.2020 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та обрано (заочно) підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали слідчого судді визначено в межах строку досудового розслідування. Ухвала скерована до Служби безпеки України для відома під час здійснення міжнародного розшуку.

Разом з цим, 23.02.2021 ухвалою Київського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу захисника та скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2020, в якій зазначено про відсутність доводів сторони обвинувачення, що ОСОБА_7 оголошений у міжнародний розшук.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його в розшук. Зі змісту даної норми закону, випливає, що такий розшук може бути державним, міждержавним, міжнародним. Особа оголошується в міжнародний розшук після або одночасно з оголошенням в державний розшук. За наявності підтвердження відомостей про виїзд розшукуваної особи з України міжнародний розшук оголошується негайно. Міжнародний розшук не замінює собою міждержавний розшук в межах певного кола держав і може здійснюватися паралельно з ним.

Отже чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч.2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов спочатку про оголошення ОСОБА_7 в державний, а згодом і в міжнародний розшуки про що також зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 22.07.2020 стосовно колишнього колеги по службі в окремому загоні спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_183 .

Слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб в системі організації Інтерпол так і поза нею. Чинний КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком каналами Інтерполу. Інтерпол лише дає змогу супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності. Сам Інтерпол не є органом, що уповноважений оголошувати будь-кого у розшук, а є лише одним із органів, який за певних умов може виконувати рішення про оголошення особи в міжнародний розшук. Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.

Крім того, наказом МВС, ГПУ, СБУ, МФУ №612/379/227/511 від 17.08.2020 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України від 09 січня 1997 року № 3/1/2/5/2/2 «Про затвердження Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів», зареєстрований у Miністерстві юстиції України 26 лютого 1997 року за № 54/1858.

Разом з цим, з метою здійснення міжнародного розшуку, на підставі ст. 3 Угоди про співробітництво держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у боротьбі зі злочинністю, 18.03.2021 скеровано лист до компетентних органів Республіки Білорусь щодо вжиття заходів з установлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 .

Окрім того, на підставі Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Литовської Республіки про співробітництво в боротьбі зі злочинністю та міжнародним тероризмом, укладеної 12.04.2007, 18.03.2021 скеровано лист до компетентних органів Литовської Республіки щодо вжиття заходів з установлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 умисно переховується за межами України від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності з 02.03.2015, про що внесено відповідні дані в ЄРДР.

Крім того, в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 26.02.2020 у справі №991/1274/20, задовольняючи клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, слідчий суддя ОСОБА_184 вказав, що норми КПК не зобов`язують сторону обвинувачення доводити факт перебуванння особи у розшуку, йдеться лише про оголошення в міждержавний та/або міжнародний розшук. Суддя робить висновок, що початком перебування особи у міжнародному розшукує дата винесення слідчим/прокурором постанови про оголошення міжнародного розшуку, вказуючи, що сам Інтерпол не є органом, який уповноважений оголошувати будь-кого у розшук, а є лише одним із органів, який за певних умов може виконувати рішення про оголошення особи у міжнародний розшук.

Разом з цим, в ухвалі від 20.02.2020 у справі № 991/1231/20 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_185 , аналогічно до попереднього випадку, задовольнив клопотання сторони обвинувачення про здійснення спеціального досудового розслідування. Суддею вказано, що «Інструкція визначає порядок саме використання можливостей Інтерполу. При цьому не зазначається, що виключно вона регулює питання міжнародного розшуку особи».

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурорами в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_31 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 в особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 КК України; ч. 4, ст. 41, ч.3 ст. 258 КК України; ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15; ч.4 ст.41, ст. 340 КК України та наявність ризиків, а саме, те що підозрюванй має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрювана перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1