справа № 208/1946/20
№ провадження 1-кп/208/3/21
УХВАЛА
Іменем України

11 травня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:
В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000195 від 01.02.2020 р., згідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 15.05.2021р.

Прокурором заявлено про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Враховуючи характеризуючи данні, попереднє засудження обвинуваченого, наявність заявлених ризиків обґрунтовує позицію щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке прохають продовжити.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив вирішити заявлене клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні вважав що ризики зникли і тому можливо розглянути питання про обрання домашнього арешту, за постійним місцем проживання обвинуваченого .

Вислухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вирішує питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені п.п. 1 , п. 3, п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Судом враховується рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Оцінка ризиків проводиться з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Суд враховує характеризуючи данні на осіб обвинуваченого, але зазначені обставини не нівелюють відсутність постійного офіційного місця роботи, доходів у ОСОБА_8 , відсутність міцних соціальних зв`язків, що свідчить про можливість ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватися від суду, а тому, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення його від правосуддя.

Крім того, враховується данні, що обвинувачений будучи раніше засудженим Заводським районним судом м. Дніпродзержинська від 13.12.2010 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, звільнившись 06.02.2018 року з Жовтоводської ВК № 26 умовно-достроково маючи невідбутий строк призначеного покарання 3 роки 2 місяці 10 днів, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про не дотримання останнім норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, та обґрунтовує заявлений ризик можливості вчинення нового злочину.
Оцінка ризиків проводиться з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Позиція сторони захисту щодо зміни обраного запобіжного заходу, не зможе запобігти заявленими ризикам, а тому приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинуваченого має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу. Від цього підстав для зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, та з врахуванням обґрунтованої підозри в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні особливо тяжкого злочину кваліфікованого органом досудового розслідування за ознаками ч. 2 ст. 15, п.п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, суд також не вбачає підстав для встановлення застави.

Вислухавши думку учасників судового засідання, керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд -

постановив:

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 щодо зміни обраного запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 07.07.2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3