621/2306/20 1-кп/621/79/21
У Х В А Л А

01 вересня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000510 за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27 липня 2012 року за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування покарання звільнений з випробуванням на строк 2 роки; 2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 30.05.2018 звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2018,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта від 28.08.2020 ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин:

11 червня 2020 року близько 18:00 години на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за столом поблизу гаражу, перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які сумісно вживали спиртні напої.

Того ж числа та часу, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на ґрунті ревнощів, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_4 .

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за вище вказаною адресою, схопив зі столу кухонний ніж та, маючи на меті умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, розуміючи небезпечність своїх дій, навмисно наніс один удар ножем в область проекції грудної клітини ліворуч ОСОБА_4 , чим спричинив останній легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді одного непроникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч без ушкоджень органів грудної порожнини, після чого покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення зазначеного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 була своєчасно надана медична допомога, чим попереджена її смерть.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області 12 червня 2020 року застосував, а 04 серпня 2020 року - продовжив дію запобіжного заходу - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_5 . Під час судового провадження строк тримання під вартою був неодноразово продовжений Зміївським районним судом Харківської області і наразі встановлений до 02 вересня 2021 року, без визначення розміру застави.

Чергове судове засідання у кримінальному провадженні призначене на 20.10.2021, у зв`язку з чим судовий розгляд не може бути закінчений до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою.

25.08.2021 прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . Враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у поєднанні з відомостями про попередні судимості за кримінальні правопорушення проти здоров`я та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вказав на продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Автоматизованою системою документообігу 20.10.2020 для розгляду матеріалів кримінального провадження було визначено склад суду: головуючого - суддю ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Оскільки суддя ОСОБА_9 знаходиться у відпустці, тому на підставі абзацу 5 пункту 20-5 Глави ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою розглядається головуючим суддею ОСОБА_1 .

Розгляд клопотання прокурора призначено на 01.09.2021.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання заперечував, мотивуючи його необґрунтованістю. Висловив думку щодо безпідставності посилання прокурора на вчинення ним у минулому інших кримінальних правоворушень як докази вини у цій справі. Вважав, що відсутні будь-які відомості щодо можливості протиправного тиску з його боку на потерпілу, свідків, експертів. Він не мав наміру ухилятися від суду, хоча міг втекти безпосередньо після події, у зв`язку з якою він обвинувачується.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання заперечувала. На думку захисника прокурор в котре заявляє необґрунтоване клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, хоча доказів існування ризиків, які могли б бути підставою для такого рішення, в матеріалах провадження немає. Водночас, вважала, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого достатнім є застосування запобіжного заходу - домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Абзацом 5 пункту 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності повторного продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обвинувачення ОСОБА_5 в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненому після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі у 2018 році, а також відомості про попередні судимості за кримінальні правопорушення проти здоров`я, а також у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, та мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі, вказує на наявність ризиків: вчинення ним нових кримінальних правопорушень; переховування від суду.

На цей час відсутні підстави вважати, що існують ризики впливу на свідків, які вже були допитані судом, але продовжує існувати ризик протиправного впливу на потерпілу ОСОБА_4 , яка і раніше висловлювала побоювання з приводу поведінки обвинуваченого, а під час судового засіданні підтримала клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого.

Сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики вчинення нового кримінального правопорушення чи переховування від суду, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 а також і на час продовження строку його дії.

Доводи сторони захисту щодо використання відомостей минулих кримінальних проваджень як доказів вини ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні є безпідставними, оскільки наразі не вирішується питання щодо його винуватості.

Водночас, репутація обвинуваченого та наявність у обвинуваченого судимостей належать до обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Отже, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність ризиків, передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а також на неможливість, за наявності таких ризиків, забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин відсутні підстави для скасування запобіжного заходу чи зміни його на менш обтяжливий запобіжний захід, та наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, пунктом 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" до 30 жовтня 2021 року.

3. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1