Справа № 645/3922/21
Провадження № 1-кс/645/940/21
УХВАЛА
Іменем України

22 червня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 16.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на речові докази, що були вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. З ст. 208 КПК України, із дотриманням правил,
передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, а саме на:
-Мобільний телефон Iphone 4S imeil: НОМЕР_1 , (пароль 1317)
(спеціальний пакет №0000866)
-Зв`язка ключів з одного металевого ключа та магнітного ключа (спеціальний
пакет №0000866)
-Грошові кошти в сумі 22 грн.. (спеціальний пакет №0000866)
-Запальничка(спеціальний пакет №0000866)
-Навушники (спеціальний пакет №0000866)
-Банківська картка універсальна ПриватБанку № НОМЕР_2 (спеціальний
пакет №0000866)
Рюкзак чорного кольору з речами ( спеціальний пакет № 3344124);
В обґрунтування клопотання слідчий посилалась на те, що В провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 03.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, за фактом того, що до СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 16.06.2021 приблизно о 12:00 годині двоє невстановлених осіб знаходячись неподалік супермаркету "Сільпо" за адресою: м. Харків, пр. Московський 252 шляхом ривка відкрито заволоділи фрагментом золотої цепочки та золотою підвіскою, чим спричинили матеріальну шкоду. (ITC ІП НП №11784 від 16.06.2021)
В ході проведення першочергових заходів в рамках досудового розслідування 16.06.2021 року о 13:00 годині за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 87 в порядку ст. 208 КПК України було затримано гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. З ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, в присутності понятих було вилучено наступне:
-Мобільний телефон Iphone 4S imeil: НОМЕР_1 , (пароль 1317)
(спеціальний пакет №0000866)
-Зв`язка ключів з одного металевого ключа та магнітного ключа (спеціальний пакет №0000866)
-Грошові кошти в сумі 22 грн.. (спеціальний пакет №0000866)
-Запальничка(спеціальний пакет №0000866)
-Навушники (спеціальний пакет №0000866)
-Банківська картка універсальна ПриватБанку № НОМЕР_2 (спеціальний пакет №0000866)
-Рюкзак чорного кольору з речами ( спеціальний пакет № 3344124)
З метою забезпечення кримінального провадження, при наявності підстав для арешту майна, що є доказом злочину, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт, тобто тимчасово, до скасування у встановленому КІІК України порядку, позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, власника, який фактично користувався зазначеним майном, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, використання, пересування, передачі, відчуження.
В судовому засіданні слідча клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, вивчивши документи та матеріали, якими слідча обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в межах якого подається клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки прокурором не доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризику відчуження, передбаченого абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України.
Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В супереч положенням п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України при зверненні слідчого з клопотанням, майно на яке необхідно накласти арешт зазначено без визначення індивідуальних, родових ознак (серія, номер, тощо), що в свою чергу унеможливлює ідентифікацію вказаного майна.
Також, в клопотанні не ставиться питання про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, на яке слідчий просить накласти арешт.
У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості провести належну ідентифікацію майна на яке слід накласти арешт.
Таким чином, слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 16.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 25.06.2021 о 12.15 год.

Слідчий суддя -