Єдиний унікальний номер справи № 359/4174/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/521/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , без реєстрації на території України, громадянина Грузії, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Цивільний позов ОСОБА_11 залишено без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено та стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 350000 грн.
Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.

11.02.2019 близько 11 години 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT CC», реєстраційний номер республіки Литва НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Польова поблизу будинку №30 в м. Бориспіль Київської області, в напрямку нерегульованого перехрестя з провулком Польовим, із перевищенням допустимої в населеному пункті швидкістю руху понад 100 км/год., в порушення вимог пунктів 1.5 та 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПРД України), відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення пункту 12.4 ПРД України, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год» та 12.1 ПРД України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування в межах проїзної частини дороги, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «OPEL VECTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_15 , який виїжджав із провулку Польового та рухався в напрямку вулиці Грішинської, що на території м. Бориспіль Київської області.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «OPEL VECTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_15 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди; пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_14 , отримав тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та був госпіталізований до Бориспільської центральної районної лікарні Київської області.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року, змінити та призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при призначені покарання не в повній мірі було враховано, дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, збитки потерпілим відшкодував частково, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме, визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння слідству у розкритті злочину та часткове добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, внаслідок чого призначено покарання, яке є явно несправедливим через свою суворість.
Вважає, що з урахуванням всіх даних, що характеризують особу обвинуваченого та обставин, які пом`якшують його покарання достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання, виправлення та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_6 буде покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з застосуванням ст. 69, 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, та представника потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинувачуваного, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, та учасниками судового провадження не оспорюються.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисникаобвинуваченого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_7 , суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення,дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, частково відшкодував шкоду потерпілим, одружений. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки вважає його співмірним з вчиненим кримінальним правопорушенням.
Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання його підзахисному не в повному обсязі було враховано дані про його особу, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції врахував всі обставини, які враховуються при призначені покарання, передбачені статтею 65 КК України, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі захисника.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому таких пом`якшуючих покарання обставин, як щирого каяття обвинуваченого, визнання ним своєї вини та активного сприяння слідству у розкритті злочину, то на переконання колегії суддів вони є неспроможними,оскільки зазначені обставини не були встановлені судом першої інстанції в ході судового розгляду, не встановлено таких обставин і в ході апеляційного перегляду справи. Як вбачається з матеріалів справи усі факти та обставини вчиненого злочину були встановлені правоохоронними органами самостійно, жодних нових фактів по справі, ніж ті, що були встановлені слідством самостійно, обвинувачений ОСОБА_6 не повідомив, в ході судового розгляду, фактичні обставини вчиненого злочину визнав частково. Така поведінка обвинуваченого жодним чином не може свідчити проактивну та ініціативну допомогу слідству, а також про його щире каяття у вчиненому, а відтак доводи захисника в цій частині є непереконливими.
Необґрунтованими вважає колегія суддів і доводи апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання часткового відшкодував обвинуваченим шкоди потерпілим та наявності у нього на утриманні малолітньої дитини, оскільки суд першої інстанції не лише врахував зазначені обставини, а й визнав наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини пом`якшуючою покарання обставиною.
Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, як про це ставить питання захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,колегія суддів не вбачає.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку захисником до апеляційного суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_13 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника з приводу суворості призначеного судом покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4