Номер справи 703/1457/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000750, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.04.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 12 листопада 2019 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, тримається під вартою у ДУ "Черкаський слідчий ізолятор"

у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України,

у с т а н о в и в :
На розгляді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії раніше застосваного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Клопотання обґрунтувала тим, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04.02.2021 у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.04.2021. На даний час передбачені ст.177 КПК України ризики, які враховані апеляційним судом при застосування вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшилися з моменту його застосування. Вказала, що ОСОБА_4 раніше судимий, у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, перебуваючи на волі, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватися від суду, раніше переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, обвинувачений не має постійного місця роботи, не одружений, не має утриманців, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обвинувачений заперечував проти задоволення заявленого прокурором клопотання. Просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що обвинувачений має постійне місце проживання, у зв`язку з чим просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила підготовче судове засідання проводити без її участі.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши клопотання прокурора, пояснення і клопотання обвинуваченого та захисника, суд приходить до наступного.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Діючим кримінально-процесуальним законом передбачено застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків з цього не зробив, по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні та можливість в зв`язку з цим уникнення явки до суду.

Суд також враховує поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування даного кримінального провадження, а саме переховування від органів досудового розслідування у зв`язку з чим він був оголошений в розшук, що свідчить про небажання обвинуваченого дотримуватися загальносуспільних правил поведінки та виконувати покладені на нього обов`язки.

Така поведінка обвинуваченого ставить під сумнів можливість виконання покладених на нього обов`язків у разі застосування відносно нього судом більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, обвинувачений не працює, не має постійного доходу для забезпечення матеріальних потреб, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Не підлягає до задоволення заявлене обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу оскільки, вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який не може оцінюватися виключно на підставі тверджень обвинуваченого про відсутність ризиків та дотримання ним загальносуспільних правил поведінки.

Заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу ґрунтується виключно на поясненнях обвинуваченого. Разом з тим ні обвинуваченим, ні його захисником не надано належних доказів, які б спростовували висновки суду, які були враховані при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вказували б на нові обставини, що не були враховані при обранні такого.

У даному випадку рішення про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, який обмежує його права і свободи, відповідає характеру певного суспільного інтересу та, не зважаючи над презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Керуючись ст. 314, 315, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 2 місяці, тобто до 01 червня 2021 року включно.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту відмовити.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відкласти на 11 год. 00 хв. 22 квітня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст ухвали проголошений 05 квітня 2021 року.

Головуючий: ОСОБА_1