ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000018 від 15.02.2021 року, на підставі обвинувального акта та угоди про примирення потерпілого з підозрюваним, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодіївка та жителя АДРЕСА_1 , який не працює, розлучений, раніше не судимий, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 Кримінального кодексу України,

за участі: сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшов обвинувальниий акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України. Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення від 19 лютого 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , тому згідно з вимогами ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

Суд визнає доведним, що ОСОБА_3 , систематично, а саме: 13.05.2020, 03.07.2020 та 02.12.2020, перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою: с.Магдалівка Підволочиського району Тернопільської області, будучи в стані гніву, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, виражав на адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , словесні образи та погрози побиття, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю. Після вчинення домашнього насильства у вказані вище дні ОСОБА_5 викликала працівників Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, які складали стосовно ОСОБА_3 , протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вчинення вказаних адміністративних правопорушень постановами Підволочиського районного суду в Тернопільській області від 14.07.2020, 14.07.2020 та 08.12.2020 ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, ОСОБА_3 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй колишній дружинні ОСОБА_5 , будучи при цьому тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, 8 лютого 2021 року, близько 18:00 год, перебуваючи в стані гніву за місцем проживання ОСОБА_5 , що в с.Магдалівка Підволочиського району Тернопільської області, вкотре проявив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в її адресу. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних та фізичних страждань, а також призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, а саме: в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно з угодою про примирення від 19.02.2021 року підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою вину за ч. 1 ст. 126-1 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Всі фактичні обставини справи вказані правильно. З потерпілою примирився. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про примирення.

Потерпіла також просила затвердити угоду про примирення, укладену добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру не має. З ОСОБА_3 примирилася.

Прокурор у судовому засіданні просила затвердити цю угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні нетяжкого злочину.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, а саме: в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, що згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені в ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Також судом встановлено, що дана угода про примирення між потерпілою та на даний час обвинуваченим за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 126-1 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Тому наявні правові підстави для затвердження угоди, укладеної 19.02.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_3 , а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення від 19.02.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді виді громадських робіт на строк 150 годин.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1