Дата документу 15.02.2021 Справа № 335/4264/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/4264/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/244/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула 15 лютого 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини :

19.03.2020 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходився біля магазину «Сім`я», який розташований за адресою м. Запоріжжя. вул. Камяногірська, буд. 12, та розпивав алкогольні напої і спілкувався з потерпілим ОСОБА_9 .
Під час спілкування з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 продемонстрував грошові кошти в сумі 4000 гривень, та пояснив, що вказана сума грошей належить йому. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 .
Далі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_9 та наніс останньому не менше одного удару кулаком правої руки по голові потерпілого, від отримання якого ОСОБА_9 впав на землю. В цей час ОСОБА_8 з наружного карману штанів потерпілого відкрито викрав грошові кошти на загальну суму 4000 гривень, після чого зник з місця скоєного ним злочину.
В подальшому ОСОБА_8 розпорядився викраденими ним грошовими коштами ОСОБА_9 на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині визначеного випробувального терміну.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом не у повній мірі враховано особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на спецобліках не перебуває, офіційно одружений, добровільно частково відшкодував шкоду потерпілому, його відношення до скоєного - щире каяття.

Вказує, що у вироку мотиви призначення обвинуваченому максимального іспитового строку судом не наведені.

Вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання зі звільненням від відбування покарання з максимальним іспитовим строком не відповідає особі засудженого та не здатне виконати мету покарання, передбачену ст.50 КК.

Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком у 1 (один) рік.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений, який повідомлявся належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи відсутність питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, та позицію захисника про можливість апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила призначити іспитовий строк у мінімальному розмірі.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, установлених та перевірених місцевим судом у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 2 ст. 186 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд не перевіряє, оскільки законність та обґрунтованість вироку у цій частині стороною захисту не оскаржуються.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення максимального строку випробувального терміну судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 розмір іспитового терміну в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який раніше судимий, має постійне місце проживання, на спецобліках не перебуває, визнав свою вину, щиро розкаявся, частково відшкодував спричинену шкоду потерпілому.

Одночасно,відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, суд не встановив.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі відомості в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та обґрунтовано визначив ОСОБА_8 іспитовий строк в максимальній його межі, визначеної положеннями ч. 4 ст. 75 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення випробувального терміну.

Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням інкримінованого кримінального правопорушення невдовзі після звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 давали суду підстави для призначення саме максимального розміру випробувального терміну.

Усталена протиправна поведінка обвинуваченого і, навіть, відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст. 75, 76 КК України, що вбачається із матеріалів провадження (а.п 36-40) та подальше вчинення ним кримінальних правопорушень, вказує, що інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням в мінімальній межі по відношенню до ОСОБА_8 буде нефективним.

Доводи сторони захисту щодо позитивних відомостей стосовно особистості ОСОБА_8 цілком обґрунтовано віднесені судом на користь висновку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Посилання захисника про відсутність у вироку мотивів призначення обвинуваченому максимального іспитового строку спростовується мотивувальною частиною оскаржуваного вироку (а.п.43-44).

Вагомих обставин, які б можна було віднести на користь застосування до ОСОБА_8 іспитового строку в мінімальному розмірі апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4